488 Qt'ERCUS. 



var.)i'amiiliset fructuum peduneulis pubescentibiis: Qu. Monorensis 

 (Piobur X lanngiuosa) Simk. — Eddig csak Pestmegyéböl Monor er- 

 deiből ismerem, de hihetőleg íCrdélyben is otthonos. 



1736,ft. Qu. Csatói Bork- Magy. Növ. Lap. X. (1886) 133. — [Qa. 

 Streimii x subsessiliflora Simk.l. Nagy-Enyeden a Bükkös nevű erdő- 

 ben [Csató ! ap. Borb. 1. c-.]. 



1737. Qu. Haynaldiana Simk.- Magy. Növ. Lap. VII. (1883) 03 

 cum icone. — [Qu. conferta x snb brevipes Mihi. — Qu. apennina 

 Borb. Term. Közlöny XVIII. (1880) p. 353; Borb. Erd. Lap. 

 XXV. (1886) nr. X,'— non Lamarck Encycl. I. (1783) 7^25, — 

 nec DC. FI. Fr. VI. 352, — nec Grenier et Godron FI. Francé 

 III. 117, — nec Auctorum aliorum]. — Szálonként a Qu. conferta 

 Kit. és a Qu. brevipes (Heuff.) társaságában, melyek között a közép- 

 fajt, mégpedig a Confertához közelebb állót mutatja be. — Eddig 

 csak Déva mellett a Bezsán nevű erdőben figyelték meg [Simk. 

 ]. c. ; Fekete exs. !], hol több alakját gyűjtöttem, nevezetesen egy olyat, 

 mely a típustól meztelenebb levelei és szélesebb kupacspikkelyei által 

 különbözik. • — [Stirps liaec, — adhuc Transsilvania; endemica — et 

 certe inter Qu. confertam et Qu. brevipedem hybrida cum Qu. apen- 

 nina Lam confunderi nequit, nam Qu. apennina Lam., ex specimini- 

 bus gallicis, descriptionum Auctorum optime respondentibus. ad va- 

 rietatem Qu. lanuginosae Lam. pedunculatam pertinet. Tales varieta- 

 tes etiam apud nos occurrunt, et nostram Qu. pendulinam Kit. demon- 

 strant]. 



I Qu. Heuffelii (Eobur x subconferta) Simk. 1. c. ; porro Qu. Ta- 

 hajdiana (conferta x supersessiliHora) Simk. Erd. Lap. XXV. (1886) 

 568 ; nec non Qil. Tufae (conferta >' subsessiliílora) Simk. 1. c. pag. 

 ■ — certe etiam in Transsilvania nascuntur, ibidemque inquirendae. — 

 E három korcsfaj kétségtelenül Erdélyben is terem s ezért kutatni 

 kell ott utánok. Qu. Tahajdianát ép most kaptam Déváról Fekete úrtól. 



1738. Qu. conferta Kit. in Schult Óstr. FI. L (1814) 010. — [Qu. 

 Farnetto Tenoré Cat. Hort. Neapol. (anno 1811)). — Qu. Esculus Ler- 

 chenf.^'- ap. Schur Öst. bot. Zeit. VII. 20, et Auct. Trans., — non L, — 

 Qu. hungarica Hubeny apud Wierzbicki in Flóra XXV. (1842) 268. so- 

 lum nomen, — ex ipso. — Qu. Esculus var.) velutina Grisb. Iter. (1852) 

 p. 353.]. — Délnyugati Erdély meleg égalju hegyein, igy a Maros leg- 

 délibb szakasza s az abból kiágazó Hátszegi völgy mentén részint tiszta 

 álladéku részint kevert erdőket alkot. — Branyicska, Maros-Sólymos 

 [.'Janka Közlem. XII. 176], Maros-Némethi, Háró, Arany, Déva, Ko- 

 zolyahegy, s innen Vajda-Hunyadig [!], Hátszeg [Lercbenf. 1. c.]. 



1739. Qu. lanuginósa Lam'. Encycl. I. (1783) 709 pro var. Qu. Eo- 

 buris : Thuill. Par. I. (1798) 502. — Qu. pubescens. Willd. spec. IV. 

 (1805) 450; Baumg.- En. H. 139. — Qu. Tommasinii Borb. MNL. X. 

 135, — non Kotschy ined. ap. Visiani FI. Dalm. suppl. (1872) 45. — Qu. 

 erispata Stev., — vei saltem Auct. Trans. — Qn. erythrolepis Borb. 

 MNL. X. 135. — Qu. lanuginósa var.) acutiloba Borb. et var.) uuda- 

 bunda Borb. et Csató in MNL. X. 135.]. — Főkép Déli-Erdély meleg 

 hegyvidékein a mezei tájon. — Körösbánya (Kern. ÖBZ. XXVI. 230], 



