101 
1853. Orchestia, Dana, the Crust. U. States Explor. Exped. p. Söl. 
1859. == Bruzelius, Bidrag t. Skand. Amphip. gamm. p. 33. 
1862. == Spence Bate, Catal. erust. amphip. Brit. Mus. p. 17. 
1866. == Grube, Beitr. z. Kenntn. Amphip. Archiv f. Naturg. 1866. p. 378. 
1867. — Heller, Denksebr. d. K. K. Acad. II. Abth. p. 2. 
1870. = Boeck, Crust. amph. bor. et arct. p. 12. 
Typ.: Oniscus gammarellus, Pallas (Cancer gammarus littoreus Montagu). 
Maxillæ Imi paris palpo destitulæ. 
Pedes maxillares palpis perbrevibus, latis; artieulo palpi 2do sursum dilatato, 
dto absenti. 
Antennæ superiores minimæ, peduneulo inferiorum breviores. 
Pedes 1mi paris sexus utriusqve manu plus minusve lata, subcheliformi. 
Pedes 2di paris articulo 5to sive manu maris permagna, subcheliformi, fe- 
minæ parva, chelam debilem formanti. 
Leach spaltede Slægten Talitrus i to Slægter, hvoraf den ene beholdt Latreille's 
Benævnelse Talitrus; denne udmærkede sig ved: , Pedes qvatuor antici im utrogve seæu 
subæqvales monodactyli,* medens den anden, Orchestiau, karakteriseredes ved: ,, Pedum 
paria qvatuor antica monodactyla, pari seeumnda manu compressa magna, foemimae part an- 
tica moriodactyla seamdo didactylo.* Senere beholdtes begge disse Slægter, men man 
var ikke opmærksom paa den af Leach opgivne Kjønsforskjel og henførte Hunnerne, 
hørende til Slægten Orchestia, til Talitrus. F. R. Miller i 1848 og Lilljeborg i 1851 
paaviste, at Hunnerne af Slægten Orchestia lignede Talitrus. I 1849 var Dana ikke fuld- 
stændig paa det Rene med denne Kjønsforskjel, men i 1853 stillede han Slægterne T- 
litrus og Orchestia samt en ny, Talorchestia, som Underslægter under en Hovedslægt 
Orchestia. Brandt fandt ved Undersøgelse af flere Arter ligesom Krøyer, at det femte 
Led paa det andet Fodpar hos Hunnerne af Slægten Talttrus var forsynet med en ufuld- 
kommen Haand med en rudimentær Endeklo. Forskjellen mellem begge Slægter ligger 
efter ham ikke i Bygningen af det andet, men af det første Fodpar, idet Haanden hos 
Hunnerne af Tulitrus er kugleformig og bevæbnet med en lang, kun lidt ombøiet En- 
deklo, medens den hos Hunnen til Orchestia er i Enden udvidet og forsynet med en 
krum Klo, der kan slaaes ned mod Griberanden. Til denne Slægt hører et betydeligt 
Antal Arter, saaledes opregner Spence Bate i 1862 (Catal. amphip. crust. p. 17) ikke 
mindre end 30 Arter, hvoraf de tvende nordiske, 0. littorea og 0. euchore, falde sammen. 
Senere er der beskrevet ikke faa nye Arter fra de varmere Have, saa at man kan se, 
at Antallet af Arter aftager meget hurtigt mod Nord; medens der saaledes i Norge kun 
er fundet een Art, er der fra Englands Kyster beskrevet fire og fra Middelhavet syv 
eller otte Arter. 





