135 
Det første Fodpar er meget langt og smalt; dets første Led er ret, bliver 
nedad betydeligt bredere, det andet Led er ikke fuldt saa langt som det foregaaende, 
men længere end det tredie; det fjerde er næsten af en triangulær Form med buet 
forreste Rand, det femte Led eller Haanden er saa langt som de tvende foregaaende 
Led tilsammen, af en smal rectangulær Form, paa Enden lidt skraat afskaaret og der 
forsynet med en Mængde krumme Børster; paa Enden af den bagre Rand findes en fin 
tandet Indskjæring, hvori Kloen sidder næsten skjult af Børsterne. Denne er forsy- 
net paa den concave Rand med nogle Tænder. 
Det andet Fodpar er lidt kortere end det første; dets andet Led er kortere 
end Halvdelen af det første, det fjerde bliver meget bredere udad og er omvendt »g- 
rundt; det femte Led er kortere end dette, ovalt, og dets nedre bagre Vinkel lidt ud- 
trukket; Kloen er meget kort og stærk. 
Det tredie og fjerde Fodpar ere stærke. 
Det femte til syvende Fodpar tiltage efterhaanden bagud i Længde, de- 
res første Led er meget bredt, i den bagre Rand fin saugtakket; det tredie Led er 
ikke længere end det fjerde og kortere end det femte. 
Det første og andet Par Springfødder naa lige langt bagud: Grenene 
ere af samme Længde. 
Det sidste Pars Grene ere smalt lancetformede, den indre er noget kortere 
end den ydre, og begge have i den ydre Rand nogle Torne. 
Halevedhænget er omtrent dobbelt saa langt som bredt og er kløvet næsten 
til Roden; Fligene ere i Spidsen forsynede med en Torn. 
Denne Art synes saaledes at skille sig fra den foregaaende, væsentlig ved at den 
nedre bagre Vinkel paa det tredie Haleled er stærkt tilrundet, medens den hos den fore- 
gaaende Art danner en næsten ret Vinkel, og ved at det fjerde Haleled mangler det dybe 
sadelformige Indsnit tværs over dets Rygdel. Det andet Fodpars Carpus er ogsaa forholds- 
vis meget kortere, ligesom det hele Fodpar er kortere og tykkere end hos U. crenata. 
Jeg har selv ikke seet denne Art, som efter Bruzelius er fundet fra Finmar- 
ken til Bohuslen. 
Gen. VI. HIPPOMEDON, Å. Boeck, 1870. 
Deriv.: Izzopsdov (et græsk Mandsnavn). 
Syn.: 1870 Hippomedon, A. Boeck, Crust. amphip. bon. et arct. p. %. 
Typ.:: dnonyx Holbölli, Krøyer. 
Mandibulæ breves; mala exteriore angusta, in sinistra parte dente parvulo acces- 
sorio instruetæ; palpo in eadem altitudine ac tuberculo molari permagno affixo. 
Maxillæ 1mi paris palpo in apice dentibus multis, brevibus, latis, parum ser- 
ratis instructo; lamina interiore sat brevi, in apice duabus setis plumosis instructa. 
Maxillæ 2di paris laminis brevibus. 

