140 
Gen. VII. Cyphocaris, Liitken. 
Deriv.: x300 (Pukkel), x20% (Hoved). 
Syn.: 1870. Cyphocarts, A. Boeck, Crust. amphip. bor. et aret. p. 23. 
Typ.: Cyphocaris anonyx, Litken. 
Mandibulæ brevissimæ: palpo longo et latissimo, in eadem altitudine ac tu- 
berculo molari robusto affixo. 
Maxillæ fmi paris palpo apicem versus dentibus paucis sed validis et una 
seta prælongata plumosa armato; lamina interiore elongata et in margine interno 
setis multis plumosis instrueta. 
Pedes maxillares lamina exteriore brevissima, in margine interno dentibus 
paueis sed validis armata; palpo prælongato; artieulo Ato eylindrico, non ungviformi, 
seta una robusta plumosa instrueto. 
Antennæ inferiores articulo lmo ab integumentis eapilis non tecto, sed exlus 
visibili, in incisura eorundem sito. 
Pedes Imi paris manu apicem versus acuta, vix subcheliformi. 
Pedes 2di paris elongati, ungve destituti. 
Appendix caudalis profunde fissa. longe ultra artieulum basalem pedium sal- 
tatoriorum ultimi paris porrecta. 
Segmentum trunei Imum valde gibbosum; caput sub segmento eodem situm, ex 
parte tectum; epimerum imum nullum, 2dum parvulum; Stium et 4tum eoalita, magna. 
Blandt de Amphipoder, som fandtes i Kjøbenhavns Museum fra Grønland, var 
ogsaa denne eiendommelige Form, som af Liitken var erkjendt som en ny Slægt og var 
opstillet under ovenstaaende Navn. Allerede i det Ydre skiller den sig meget fra de 
øvrige Former, især ved det første Legemsleds eiendommelige Bygning; det er nemlig 
stærkt puklet fremstaaende, medens Hovedet ligger skjult under det. Man kunde 
derfor let tro, at det var Hovedet, som havde denne Form. Nedad bliver dette Led 
meget smalt og dækkes tildels af det andet, hvorfor ogsaa dets Sideplade svinder al- 
deles, medens den anden Sideplade er meget liden. Bagenfor denne sidste findes des- 
uden kun een særdeles stor, som jeg maa antage at være dannet af den sammen- 
smeltede tredie og fjerde Sideplade, da den synes at være fæstet til begge Led. I Mund- 
delenes Bygning viser denne Slægt en fra de andre afvigende Bygning. Kindbakkerne 
ere saaledes meget korte, hvorved den slutter sig nær til den foregaaende Slægt, dog 
er Palpen fæstet noget længere nede, omtrent i samme Høide, som Tyggeknuden, me- 
dens den hos den foregaaende er fæstet nærmere Spidsen. Denne er hos denne Slægt meget 
bred, medens den hos Hippomedon er tynd. Da Munddelene i det Hele ere noget læn- 
gere, bliver ogsaa det forreste Kjæbepars indre Plade noget forlænget og er paa den 
afskaarne Ende, der er temmelig bred, besat med mange fjærdannede Børster. Derimod 
