146 
Det andet Kjæbepars indre Plade er meget kortere og smalere end den 
ydre, og begge have fjærdannede Børster paa den indre Rand og i Spidsen. 
Kjæbeføddernes indre Plade er forlænget, og den ydre naar frem til Enden 
af Palpens andet Led samt har paa den indre Rand talrige smaa Knuder. Palpens 
første Led forlænger sig meget paa den ydre Rand; det fjerde Led er stærkt kloformet. 
Det første Fodpar er kraftigt; det fjerde Led er kort, triangulært; Haanden 
er meget længere, bliver lidt smalere mod Enden og er lidt krummet; Griberanden er 
svagt skraat afskaaren. 
Det andet Fodpar er meget smalere, men længere end det første; dets andet 
Led er kortere end det fjerde, der er lidt længere end det smale, lidt krumme, med 
talrige Børster forsynede femte Led; Kloen er meget liden og fæstet i en Indskjæring 
paa Enden af den forreste Rand. 
Det tredie og fjerde Fodpar ere meget stærke, deres fjerde Led har om- 
trent den halve Størrelse af det femte. 
Det femte til syvende Fodpar tiltage efter hinanden lidt i Længde; deres 
første Led er meget bredt, med saugtakket bagre Rand; det tredie Led er bagtil meget 
udvidet; det femte Led er næsten tre Gange saa langt som det fjerde. 
De tvende første Par Springfødders indre Gren er lidt kortere end 
den ydre. 
Det tredie Pars Grene ere meget brede, med talrige Børster paa den indre 
Rand: den ydre Gren er lidt længere og bredere end den indre; begge have paa Enden 
af den ydre Rand en Torn. 
Halevedhænget er omtrent dobbelt saa langt som bredt ved Roden og kløvet 
til over Midten. Fligene blive meget tilspidsede paa Enden. 
Goös har undersøgt det typiske Exemplar paa denne Art. der opbevares i Berlins 
Museum, og fundet, at den stemmer overens med E. magellamica, Lilljeborg. Af Mandt 
blev den fundet i 1822 af det Opkastede af Procellaria glacialis, af Fries er den taget 
ved Beeren-Eiland i Maven paa en Hai, og under lignende Omstændigheder er den fundet 
ved Finmarkens Kyster og indsendt til vort Museum. I Kjøbenhavns Museum opbevares 
talrige Exemplarer fra Grønland, som ogsaa vare tagne i Fiskemaver. 
Gen. IX. ARISTIAS, A. Boeck, 1870. 
Deriv.: Ao!otiac (en græsk Digter). 
Syn.: 1870. Aristias, Å. Boeck, Crust. amphip. bor. et aret. p. 26. 
Typ.:: Anonyz tumidus, Krøyer. 
Mandibulæ elongatæ, angustæ, in apice vero latæ, sine dente accessorio: 
tuberculo molari prominenti, acuto; palpo in eadem altitudine infixo. 
Maxillæ Imi paris perlatæ: in margine erebras setas plumosas gerentes; 
