42 



Általános rész. 



Minden növény igj^ekszik laját fenntartani és terjeszteni. Minél 

 jobban képes alkalmazkodni a viszonyokhoz, a létért folytatott nehéz 

 küzdelemből unnál győzedelmesebben kerül ki, annál jobban terjeszkedik, 

 annál nagyobb területet hódit meg faja számára. Amely növény pusz- 

 táinknak mostoha viszonyaival, a perzselő homokkal megtud barátkozni, 

 tűri annak forróságát a gyorsan váltakozó hideggel együtt, képes a 

 sovány homokból is fedezni szükségletét, az boldogulhat Alföldünkön. 



Ilyen növény azonban kevés találkozik s igy nálunk nem a fajok 

 száma nagy, hanem a kedvezőtlen viszonyokhoz simulni tudó. csekély 

 számú fajok egyéneinek sokasága rengeteg. Van idő, még májusban is, 

 midőn csak 10 — 20 faj növényt látunk egész napon át, de abból aztán 

 temérdeket. Ezen változatosság hiány egyik oka annak, hogy nálunk oly 

 kevesen lelkesednek a növényekért s a könnyen hevülő ifjúság közt is 

 oly ritkán akad egy-egy szenvedélyes gyűjtő. 



Az alföldi homokpuszták aszályos, forró nyara, meg késő fagya nem 

 kedvez a lombos fák életm.űködésének s csak az alacsony termetű fás 

 növények, különösen az aprócserjék meg az apró, fűnemű növények 

 képesek igazán daczolni a nehéz viszonyokkal, csak ezek képesek emberi 

 segítség nélkül megélni s fajukat fenntartani. 



A fák vidékünkön hihetőleg nem eredeli benszülöttek, hanem 

 űltetvék. A kötöttebb talajon tölgyfaerdő szigetecskék is fordulnak elő, 

 melyekben a tölgy kivétel nélkül Quercus pedunculata Ehrh. Ilyenek 

 vannak a Nyírben, Talfájában, Szt.-Királyon és a Tősben, továbbá Nagy- 

 Körösön a Pálfájában és Nagyerdőben. Közben a vad körte is előjön, 

 meg a nyírfa, (Betula verrucosa Ehrh.) mely kiváltképen a Nyirerdőben, 

 meg Nagy-Kőrösön él. A homokbuczkás erdőket javarészben a nyárfák 

 képezik, különösen a fekete és fehér nyárfa (Poi)ulus nigra L. és P. álba 

 L.) közben a P. tremula L. és canescens Sm. A Tisza mentén terjedelmes 

 fűzesek vannak s itt az égerfa is jól tenyészik, meg a szilfa és fodor- 

 jávor is előjönnek. A homokon meghonosodott az akácz csipkefa s 

 ujabban az Ailanthust meg Pinus austriacat iparkodnak ültetni. 



Vidékünk erdei a legszebbek június közepe táján. Ekkor egy napon 

 több mint száz faj virágos növényt lehet a tisztásokon gyűjteni. 



Az Alföldön honos cserjék többnyire húsos gyümölcsűek. Ilyen 

 a fagyai (Ligustrum), a veressyűrű som (Cornus sanguinea), a sóskafa, 

 a varjútövis. A fenyőknek eredeti, bennszülött képviselője a gyalogfenyö 

 boróka, (Juniperus communis) vagy mint nálunk nevezik borovicska. Ez 

 szórványosan az egész vidék erdeiben előfordul, de legnagyobb meny- 

 nyiségben a legtypikusabb pusztán, Bugaczon a Siványos szélein található, 



