43 



hol egész berek formatiót alkot a Berberis-sel. Itt-ott a Lycium is előkerül 

 s a NyireKlőben a kúnyafa (Viburniuii Opulus). a kecskerágó (Evonymus) 

 a TaltVijábaii meg a í'eketcgyűrű (Acer Tataricum) is elég gyakoriak. A 

 kötött helyeken a Nyirben, de különösen a Szikrában temérdek a mo- 

 gyoró, elég gyakori a kökény meg a galagonya. A fekete bodza is 

 előjön, de a földi bodzái (Sambucus Ebulus) az egész vidéken nem láttam. 



Legfeltűnőbb aprócserje az Ephedra distaehya L. „az austráliai 

 kazuárfák törpe kiadása". Terem Nyirben és Szikrában, homokos helyeken. 

 Legjobban hasonlitanak hozzá termetre a szintén ott növő Equisetum 

 hiemale meg raraosissimum és a Chondrilla iuncea. A Salix angustifolia 

 Wulf, egy kis füzecske főleg a vizállotta, kiszikkadt laposokban fordul 

 elő s a Nyirben meg egyebütt is, helyenkint egészen benövi azt. A 

 tűlevelű tetcmoldónak (Helianthemum Fumana) gyökere igen mélyen 

 megy le a földbe, mig fás ágacskáit közvetlenül a homok felszínén ter- 

 jeszti széjjel. Az egész vidék homokbuczkás erdőiben, helyenkint rend- 

 kívül bőven fordul elő. A homokos mezőkön a kakukkfű helyettesíti, 

 mely szétmászó szárával itt-ott egészen benövi a homokot. 



Vidékünkön feltűnő kevés a rózsa. Daczára a sok keresésnek csak 

 kevés fajt tudtam találni s azt is alig néhány példányban. Egyes lige- 

 tekben temérdek a futószárú hamvas szeder (Rubus caesius), főképen a 

 Tisza mentén, ahol a fákkal összefonódva átjárhatatlan sűrűséget képez. 

 A törpe meggy (Prunus Cbamaecerasus) is több helyen jön elő. 



A vitorlásviráguak közül a gerliczetövis (Ononis spinosa) a rekettye 

 (Genista) s a zanót (Cytisus Austriacus L. és C. Hatisboncnsis Schaefer) 

 találhatók itt-ott nagyobb mennyiségben. 



A felfutó növények száma vidékünkön csekély. A ClematisVital- 

 bát meg a télizöld borostyánt egyáltalán nem láttam itt. Nedves helye- 

 ken s utak mentén a komló (Humulus Lupulus) meg a nagy folyóka 

 (Convolvulus Sepium) és a Bryonia álba, a tiszaparti ligetekben meg a 

 vad szőlő tekergőznek a fákra. A Polygonum Convolvulus és az iszalag 

 ebszőlő (Solanum Dulcamara) is gyakoriak, de a Viciák mégis a legkö- 

 zönségesebb iszalag növények vidékünkön. 



A télizöld növények-nek sem kedvez az Alföld homokpusztáinak 

 szárazsága. A télizöld borostyánt (Hedera Helix) s a télizöldet (Vinca 

 minor) temetőkbe ültetik ugyan, de vadon hiába keressük. Örökzöld 

 növényünk a borovicska (Juniperus communis) meg a tűlevelű tetemoldó 

 (Helianthemum Fumana). 



A fűnemű növényzet a pusztákon többnyire kurta termetű, sűrű, 

 gyepes növésű s csak szórványosan zavarja a végtelennek látszó egy- 

 hangú takarót egy-egy kórótermetű fűnemű növény vagy növénycsoport, 

 mint a bogácsok, ökörfarkkórók, somkórók, ördögszekér, a Chondrilla 



4» 



