45 



hurczoltutjálc szét fajukat (Lappula Myosotis stb.), mások meg, mint az 

 Erodium, Cieranium magvaikat rúgják széjjel. Szóval a természet sokféle, 

 gyakran bonyolódott berendezéssel törekszik a növény faját fenntartani 

 és terjeszteni. 



A homokos helyek növényzete. A homokos meg a szikes talaj 

 sajátságos, jellemző növényekkel bir, olyanokkal, melyek más földneraen 

 megnera teremnek. A homokos pusztákon uralkodók a pázsitfélék, mig 

 a fás és télizöld növények itt alig teremnek. A rajtok előforduló formatiók 

 nincsenek egymástól élesen elválasztva, hanem gyakran egymás mellett 

 s összeolvadva fordulnak elő. Ilyen formatiók ; a fenyer f. (Pollinia 

 Gryllus) a füvesebb helyeken, az árvalányhaj f. (Stipa pennata és capil- 

 lata) a homokosabb helyeken, az egynyári pázsitfélék formátiója a laza 

 homokon (Seeale fragile). A szürke káka f. (Scirpus Holoschoenus) 

 homokbuezkás erdöszéleken s vizállotta, kiszikkadt laposokban, a gyalog- 

 fenyő f. (Juniperus communis) főleg a homokos erdők szélein. 



Vidékünk pusztáin, a homokbuczkák közt mindenfelé, a kissé kötött 

 talajon nyárfa erdő szigetecskék emelkednek, melyekben az aljafát itt- 

 ott a galagonya, zanót, sóskafa, kökény, cseplesz meggy és borovicska 

 képezi. Ilyen erdőeskékben néha övig járunk a nagy fűben és üröm 

 bokrok közt, majd meg tisztán kopasz, kietlen homokfúvásba érünk. 

 A homokon a sok moszat (Nostoc commune) moh és zuzmó (Cladonia 

 endiviaefolia) ropog, zörög lábaink alatt, helyenkint a Helianthemum 

 Furaana borítja a felszint, mig a laposokat a Salix angustifolia Wulf. 

 foglalja el. A füves helyeken meg Senecio integrifolius, Hesperis tristis, 

 Stachys recta, Gagea pusilla, Veronica spicata és V. multifida, az Astra- 

 galus Onobrychis, A. Austriacus s Euphrasia lutea láthatók, mig körü- 

 löttük a lazább homokon a Silene Otites ezrei lengenek, a királydinnye 

 (Tribulus Orientális Kerner) győzedelmesen mutogatja szerte kúszó 

 ostorszerű ágait s az árvalányhaj (Stipa capillata és pennata) meg a 

 szamárkenyér (Echinops Ruthenicus) küzdenek a létért, nemkülönben a 

 szürke káka (Scirpus Holoschoenus), a Corispermum nitidum, Centaurea 

 Tauscheri Kern. Tragopogon floccosus, Kochia arenaria, Secale fragile, 

 (^tisus bitlorus, Andropogen Gryllus és A. Ischaemum, meg a bárány- 

 pirositó (Alkanna tinctoria) tengetik életöket. 



Helyenkint temérdek az Artemisia campestris, Achillea ochroleuea, 

 Silene conica. A Galiura verum, Asperula Cynanehica és Medicago mi- 

 nima is igen nagy mennyiségben fordulnak elő a homokon. A legtöbb 

 homokbuezkás erdőben az Epipactis rubiginosa egész bokrosán, nagyon 

 bőven fordul elő s nálunk jellemző is. Igen bőven található még az 

 egész vidék homokos helyein a Sedum maximum és helyenkint a 

 S. Hillebrandii. 



