5^19 



bugten, hvor den navnlig er lalrig i Næriiodun at Frederikshavn og Ilirtshohnene; ogsaa af 

 „Hauch" er den 3 Gange taget i dette Farvand; ved det afMetzger angivne Findested i Liliebeit, 

 Fænø, er den ikice senere truffet. 



26.* Gaiathea strigosa Linn. 



Cancer strigosus Linné. Syst nat. ad. 12. I. 2. p. 1052. Nr. 69. Gaiathea strigosa 



Fabricius, Ent. Syst. .Siippl. p 414; Bonnier, Contrib. taun. mar. Wimereux. II. 



Galatheidæ cot. Fr. p. 74. t. XIII. i. 4— li. 



En Mifget Ildbredt vest- og sydeuropæisk Art, kjendt fra Storbritannien, Kanalen, 

 Vestfrankrigs Kyst, Portugal, Acjorerne og de canariske Øer, Middelhavets fran.ske, italienske og 

 algierske Kyster, det adriatiske Hav og det Røde Hav; desuden ved Belgien, i Tyske Bugt og 

 ved hele don skandinaviske Halvøs Vestkyst fra Nordkap til Bohuslæn og Vaderøerne. Hos os 

 var den hidtil ikke fundet (Optagelsen i min gamle Liste beror nemlig paa en Fejlbestemnielse, 

 jfr. Gal. nexu og dens Synonymi), indtil i Oktober 1889, da et meget stort, smukt og friskt 

 Individ *) indsendtes til Museet, som taget i Læsø Rende af Fisker O. Pallesen. 



27. Gaiathea squamifera Fabr. 



Meinert, Crust. Dan. p. 214 og 507; Bonnier, Contrib. faun. mar. Wimereux. II. 

 Galatheidæ. cot. Fr. p. 57. t XII. f 1—5. 



En udbredt vest- og sydeuropæisk Art, tra hele Storbritannien, Kanalen, Vestfrankrigs, 

 Spaniens og Portugals Kyster helt ned til Gibraltar, Agorerne og Cap Verde, hele Middelhavet 

 og det. adriatiske Hav; desuden ved Belgiens Kyst, i Tyske Bugt, ved Norges og Bohuslæns 

 Kyster. Hos os er den taget meget spredt og enkeltvis i den nordlige Del af Kattegat til 

 Linien Anholt-Hals. Dybden har været 11— 47i Fv., og Bunden har været Grus og Sten eller 

 Sand med Grus og Sten, sjeldent med Slik. 



*) Efter det friske, i Spiritus dræbte Dyr har ieir udkastet følgende Farvebeskrivelse; Kroppen var 

 brun eller gulbrun med selvblaa Tegning. Tegningen hidrørte fra Tværfurerne paa Cara|)ax. de 

 4 første 1/edsømme bag dette, Ledsømmene paa Halens omslaaede Dol. Skraafurerne fortil paa 

 Carapax og de 2 korte .Skraafurer bag Midten af samme, Skraafurerne paa Bagkroppen og de 

 svagt divergerende Længdeturer paa Halens forreste Del samt tra Midtlinien og de stærkt diver- 

 gerende Skraafurer paa den omslaaede Del af Halen, hvilke Furer og Linier alle vare selvblaa. 

 Tornene paa Carapax' Siderande og Forrand (med Hornet) vare lakrøde, men den yderste Spids 

 og en stor Plet indenfor mælkehvide. De store Børster paa Carapax vare brune med lange hvide 

 Spidser, de smaa Børster helt hvide. Tænderne i Halens Tandrækker vare mælkehvide, men 

 Svømmebørsterne gule. De 4 forreste Par Ben vare sortebrune, men Spidsen af Klosaxen med 

 dennes „Kjæberande" blodrøde undtagen de mælkehvide Spidser at de forreste Tænder. Paa de 

 3 andre Par Ben (andet til fjerde Par) var sidste Led og Enden af næstsidste Led gulrøde. 

 Tornrækkerne derimod merkt rødbrune med mælkehvide, undertiden rødbaandede Spidser, og 

 Børsterne mer eller mindre lyst brune med lange, hvide eller hvidlige Ender Det 5te Benpar 

 var helt rødgult. 



a9 



