22 



losani, Pedicularh corone nsis, Parnassia 2yalusfris, Phyteuma orhiculare, etc. 



5" Begiunea alpină. — Acesta regiune, ce se întinde de la limitea siv 

 perioră a pădurilorG de Abies excdsa , si pînă la 2200 nhetri de în- 

 nălţirne, este cea maî bogată şi mai interesantă pentru botanistî, şi 

 cuprinde, împreună cu păsciunile înalte, pe cea maî mare parte din 

 graţiosele plante erbacee ale munţiloru, precum şi pe cei din ur- 

 mă arboraşi si arbuşti. Vesetatiunea ei, offere doue zone distincte : 

 una int'erioră, alta superioră. 



Begiimea alpină inferioră, se întinde de la limitea superioră a pădu- 

 rilorii de Abies excelsa şi pînă la limitea superioră a lui Piniis Mu- 

 glms, care ajunge pînă la 2000'"- de înălţime, cuprindendu astii-felu 

 o zonă lată de 500'". Acesta zonă este forte naturală şi lesne de 

 determinatei, flindu forte bine caracterisată prin presenla lui Pimis 

 MufjJms, specie forte curiosă de pinu tîrîtoru, ce se cuncjsce sub de 

 numirea populară de jiieapănu sau jepît, şi de care pămentulu — mai 

 cu semă pe unele locuri — se allă aprope cu totulu acoperiţii ; a- 

 cesta a şi lăcutii să se nuniescă astă zonă, regiunea lui Pinus Mu- 

 fjhus (09). La partea superioră a acestei regiuni, jneapănulu este cu 

 totulu degeneratu şi redusii la stare de arbuştii pircitii şi tîrîtoru? 

 care im ajunge nici pînă la înălţimea de unii metru. Printre jepi, 

 pămentulu este acoperiţii cu unu grosii ^Ivaiu de Cenomice rangiferina ; 

 iar prin locurile sterile şi lipsite de pinulil protectorii, nu se maî 

 găsescu de câtu păsciuni uscate, formate de Poa disticha şi P. ovina, şi 

 smălţate pe ici şi colea de Campamda alpina, Scila bifollia, Anemone 

 alpina. Gemi montanum, etc. 



Regiunea alpină superioră, ce se întinde de la limitea superioră a luî 

 Pimis Mughus şi pînă la 2200'" de înălţime — adeverata staţiune a plan- 

 telorii alpine — este caracterisată forte bine prin miculu şi elegantulu 

 arbuştii, cunoscuţii sub , numele de roşa alpiloru, ale căruia magni- 

 fice flori roşii — cu deosibire în munţii Bucegi — indică peste totu 

 loculii presenţa sa: acesta este, Rhododendron înţnUfnlium, care îm- 

 preună cu Juniperiis nana, Vaccinium ulUginosum, Azalea procumbens, 

 Emppirum nigrum, şi câte-va specii de sălcii tîrîtore, termină vege- 

 latiunea arborescentă. 



