^ 



Dintre speciile cele mai înseninate, ce compună graţiosele asocia- 

 ţiunî vegetale ale regiuniloru alpine, voiu cita maî cu deosebire, pe : 

 Botri/chium Lzinaria, Phleum alpinum, Poa alpina. Nardus stricta^ Eryo- 

 phonim alpinum. Crocns hanaticus. Arahis alpina, A. viliala^ Cordamine 

 rividaris. Dentaria glandulosa^ Alyssum montanum. A. Rochelii, Bisciitella 

 loivigata. Ihdcliinsia alpina, Geum montanum , Drijas octopefala, Saxifraga 

 Aizoon. S. androsacea, S. controversa, S. luteo-viridis, S. cfineifolia, Gal'mm 

 pusillum, Linum alpinum, Heliosperma qitadrifidum. Finguiada vulgaris, 

 F. alpina. Viola declinata, V. înflora, Gentiana acaulis. Blenladrium Za- 

 wadskii. Fedicidaris vertkillata, nelianihemum. alpestre, Melampyrum saxo- 

 sum. Mgosotis alpestris, Bruckenthcdia spicîdifolia, Vaccinium Myrtillus, 

 V. vitis idoia. Campanulu alpina, C. carpathica, C. rotnndi folia, Phyteuma 

 nigrunh. Scabiosa lucida. S. longifolia, Leontopodium alpinum, Homogyne 

 alpina, Aster alpinus, Erigcron alpinum, GnapJialium norvegicum, Acliillea 

 lingulata, Scorzonera roşea, Hypoc/ueri'^ helvetica, Androsace lactea, Sol- 

 danella alpina, Primula elatior, F. longi flora. etc. 



6*^ Regiunea nivcdă. — De la 2200'" de înălţime şi pană la vîrfurile 

 piscurilorij celoru maî înalte, ce trecu peste 2700"' de înălţime, pre- 

 cum esle vîrfulu Ceahlăului şi chiaru alu Bucegiloru, începe regiunea 

 nivală. caracterisată prin speciile cele maî muntene, precum: Dian- 

 thus alpimis, Androsace Chammjasme. Gentiana verna, Viola aljnna, Saxi- 

 fracfa muscoides. S. retuşa. Cerostimn cdpinum. Cherleria sedoides, Ar- 

 meria alpina. Silene acaulis. Meum MidelUna, Banffya petroia , Veronica 

 alpina, Fedicularis versicolor, Erytricliium nanum, Geum montanum, Pri- 

 mula minina, Soldanella pusilla, etc. Partea superioră a acestei regiuni, 

 este cu totului tristă, sterilă şi lipsită de plante, de şi munţii noştrii 

 suni, lipsiţi de zăpedi persistente, cu totă înălţimea de 2700"- şi maî 

 bine, la care ajungii cele maî înalte piscuri ale loru, ba chiaru şi 

 din acelea ce cadii iarna, rare ori se maî găsescu pe la dosuri, mici 

 pălcurî, pană prin luna lui luhe, cu tote afirinaţiunile contrarii ale 

 unora autori. La acesta înălţime în multe locuri pămentulu lipsesce 

 cu totulu. şi totil ce nu este stânca în locii şi abruptă se află a- 

 coperitu de bolovani şi sfărămături îngrămădite unele peste altele. 

 Pe acesle piscuri conice şi prăpăstiose, vegetaţiunea nu se maî află 



