presenta ore-care interesu, dacă aiUorulu eî nu ne-arii arăta elîi însuşi, puti- 

 nulfi leineiu ce Irebue să puneinu pe indicaţi nnile ce ne dă ; eăcî aUminLrelea, 

 cum ne-amu puie explica numerusele contradicerî şi inconsecinţe ce întâlniniu 

 în aceeaşi dare de seină publicată în rendurî diferite, şi pe care nicăirî, nu nu- 

 mai că nu le justifică, dar nici măearu nu le releveză, după cumu arti cere 

 regulele sinonimiei, condiţiune indispensabilă spre a'şî pute pune cineva în a- 

 cordil erorile comise în determinaţiunile şi arătările anteriore, cu îndreptările 

 pe cari le-arfi crede necesare maî târdiu? Astii-felîi, comparându relaţiunea 

 publicată în 1869, cu aceeaşi relaţiune republicată în 1876, aflămii indicate : 

 la Poiana-Ţapuluî, în întâia, pe Bigitalis lanata şi Lycopodium Selago, specii 

 cari în a doua devinii Dlqitalis grandiflora şi Lycopodium clavatum; în fundulu 

 văii pîrăuluî Petra-arsă; in întâia, pe Myosotis lancifolia Grec, specie conside- 

 rată ca nouă, dar care în a doua să transformă în vechia şi vulgara specie 

 linneană Ilyosofis imlusiris L.; în Valea-Căsăriei, în întâia, pe Campamda^ 

 cândCi major Grec, cându magniflora Grec, specie considerată şi acesta ca nouă, 

 dar care în a doua devine cunoscuta şi vechia specie Campamda pcdida L.\ 

 în fundulu iiridurii, ce învecmeză calea ce duce la Ermilu, în întâia, pe Thymus 

 Chamcedrys L., Erigeron canadense L., Doronicum tussilagifolia Grec şi Liparis 

 verna Grec; ultime doue considerate ca specii noue, dar cari în a doua devinii 

 Tfiucrium Chamcedrys L., Erigeron?, Doronicum austriacum L. şi Malaxis paludosa 

 Swartz.; pe Verfu-cu-Doru, în întâia, pe PJwdodendron CliamccciMus L., specie 

 care, în a doua, devine Ehododendron aJpimtm Hoff., de şi— fie fjisu în trecetîi — 

 nu este nici unulii, nicî altuTtt, ci Ehododendron myrtifolium ScJtoU Kotschy; etc. 

 De altă parLo, cu tole că d-lu Gr. afirmă, atâtiî în relal,iunea laiblicatăîn 1869, 

 câtu şi în aceea din 187(i, că fie-care din ele coprinde pe foie vegetalele ohscr- 

 vate şi etilesc hi 18(18, in iimpil de doiic sCptcmânî cntn a durcdă excnrsiunea 

 la polele Bucegilorii, noî vedemu că, în relal,iunea de la 1869 sunt trecute o 

 muli,ime de specii cari nu maî figureză în relaţiunea de la 1876, p. c. Usnea 

 sinaira Grec, Gentiana obtusifolia, Gynoglossnm pictum, Flnus Mughus, Jnni- 

 perus communib, Salix lielix, S. fragil/s, Aspnrida odorata, Trinia hirta, Popu- 

 lus alba, P. tremula, Arabis alpina, Jlesperis vidgari.^^ Sinapis mgra, Potentilla 

 minima, Sfellaria medici, Quercus robur, Cin^iunt, glabro-monspessîdamm, Aco- 

 nitnm NaprJlns, Campamda arigustifolia, Euphorbia Cyparissias, Th/jmus Ser- 

 pyUum, Gentiana pidehella?, Ccnomice fnrcata, C. sylvatica?, C. verticiUata, 

 Adianthum fragrans, Lappa tonientom, Lu.nda maxima^ Ulmus campedris, 

 Campamda hybrida, Laserpiiinm Saleri L. ?, Galium sylvatieum, G. Cnieiata, 

 Pinus Abies; iar altele cari nu sunt trecute în relaţiunea din 1868, dar cari, 

 din contra, aparii în cea din 1876, p. e. Popidus nigra, Trollius cnropmis^ 

 Trientalis europcea, Fagits sylvatica, Plantago lanceolata, Seneeio viscosa (ce 

 de siguru este unu S. rupestris W. Kit., care a fostu reîî delerminatu), An- 



