RESFUNSULU D-LUÎ (IR. STEFĂxNESCU. 



Salutare, fiu alii sciinţeî! Academia română, în noua sa transfor- 

 mare, cându orizontele activităţii sale se întindea, cându avea tre- 

 buinţa de ceî maî devotaţi servitori aî sciinţeî, nu putea să nu te 

 cheme în sânulii său, pre tine care, încă teneru, te-ai consacrata 

 studiului, pre tine care, înţelegendu că nimeni nu pote servi la duoî 

 cesarî de o dată, ţi-ai părăsiţii profesiunea ta de medicii pentru ca 

 să te ocupi exclusivii de sciinţa ta favorită. Botanica; şi bine ai fă- 

 cuţii, sciinţa are trebuinţă de preoţi devotaţi, de fii iubitori, de a- 

 manţi pasionaţi. 



Studiulii ce ţi-ai alesii nu este o sciinţa exclusivii de cabinetu, 

 elu este mai cu deosebire sciinţa căletore; îi place aerulu liberu, o- 

 rizontele întinsii alii câmpiilorii şi piscurile înalte ale munţilorii, şi 

 acesta nu se putea împăca cu profesiunea t-i, carete reţinea închişii 

 în cerculii mărginitii şi prea strimţii pentru tine alii capitalei. 



Academia română dar, prin vocea mea ţi (lice, bine aî venitti 

 între noi ! 



Studiulii vegetaţiunii unei ţerî este din acelea cari atragii aten- 

 ţiunea mai tuturoru omeniloru cari, de aprope sau de departe, se 

 ocupă cu cercetarea naturei, fiindii că plantele prin varietatea şi 

 frumuseţea portului şi prin utilitatea întrebuinţării lorii, fie pentru 

 ornamentaţiune, fie pentru nutrire, fie pentru diferitele industrii, se 

 impunii de şinele atenţiunii omului; de aceea ţera nostră, de şi re- 



