I-XVÎIl 



Florei Romănieî, când. în luna Februai-iil 1 H7(). ooniunicăitt 

 Societăţeî geografice române (Bal. 1876, Nr. 7 si 8. pag. BO- 



f ii {Rhododendron alpinuw Iloff., ele.) ce 'I-aîi fost aduse de pe Verfu 

 cu-Doi"u, de către DD. BeiMatli, Lelzinann şi Brausuilter (vedT Mon. 

 ujic. l. c.) şi un Vaccinium Mi/rtillu-s- ce 'T-a fost dat de un cioban 

 (ibidem), nu figureză numele a nici uneia din interesantele speciî 

 alpine, ce împodobesc cu profusiune avutele piscuri ale acestor 

 numţl. Cu tute acestea, măcar că erborisaţiunea I)-luî Gr. s'a măr- 

 ginit numai împrejurul m-sLiriî .>inaia, şi că relaţiunea sa nu cu- 

 prinde, nicT chiar dintre plantele ce cresc pe la p(31ele Bucegilor. de 

 cât numai pe cele vulgare si maî comun cunoscute, totu arQ pre- 

 senta ore-care interesO, dacă autorul eî nu ne-aru arăta elfl însuşi, 

 puţinul temeiu ce trebue să punem pe indicaţiunile ce ne dă ; căci 

 altmintrelea, cum ne-am pute explica numerosele contradicerl şi in- 

 consecinţe ce întâlnim în aceeaşi dare de semă publicată în rîn- 

 durî diferite, şi pe care nicăerî, nu numai că nu le justifică, dar 

 nici măcar nu le releveză, după cum ar cere regulele sinonimiei, 

 condiţiune indispensabilă spre a'şl putea pune cine-va în acord e- 

 rorile comise în determinaţiunile şi arătările anteriore, cu îndrep- 

 tările pe carî le-ar crede necesare mal lârdiu? Ast-fel comparând 

 relaţiunea publicată în i869. cu aceeaşi relaţiune republicată în 1876, 

 aflăm indicate : la Poinna-Ţapulul, în întăia, pe Dii/italls lanatu şi 

 Lycopodium Selago, specii carî în a doua de vi nu Diffitalis yrandi- 

 ^ora şi Lycopodimn cJavntion ; în futidul văii pîrâulul Piatra-Arsă, 

 în întăia pe Mijosotis lancifoUa Grec, specie considerată ca nouă, 

 dar care în a doua să transformă în vechia şi vulgara specie lin- 

 neană Mi/osotis paliistn's L.; în Valea-Căşăriel, în întâia, pe Cam- 

 jtanula, când major Grec, când nuKjiiiflora Grec, specie considerată 

 şi acesta ca nouă, dar care în a doua devine cunoscuta şi vechia spe- 

 cie Campmiîila patula L.; \n fundul pădurii, ce învecineză calpa ce duce 

 ia F.rmil, în întăia, pe Tlii/mnş C/ia»uedri/s L., Eriyeron anHideiise 

 L., DoruiiicioH tussilagifolia Grec şi Liparis rernn Grec . ultime 

 două considerate ca specii noue, dar cari în a doua devin Teu- 

 criuin Cli(i))icedri/ş L., Kriyeron ?, Doronicnm axiNtriacum L., şi Ma- 

 Idxis jxihidom Sirarfz; pe Vorfu-cu-I)oru, în înătia, pe liliododen- 

 druu ClKinicer/sttts- L., specie, care, în a doua, devine liJiododeudron 

 alpimon Hojf'., deşi — fie dis în trecet — nu este nici unul, nici altul 

 ci RJiododendron nii/rtifo/iiim Scliott Kotsrhi/; ctc. De altă parte, cu 

 t6te că D-1 Gr. afirmă, atât în reiaţiimea publicată în 18()9, cât şi 

 aceea din 1876, că fie-care din ele cuprinde pe tdte vegetalele obser- 

 vate şi culese în 1868, în timp de doiie septemânt cât a durat eseur- 

 etunea la palele Bucegilor. noi vedem că, în relaţiunea de la 1869 



