XVI 



které slouží k vyvinutí plodu a semene. Na vajecniku 

 (semeníku) stojí obyčejně čnélka neb strmělka v podobě 

 nitky neb sloupka, aneb i více cnělek podle sebe. Hořejší, 

 konec čnělky jest často knoflíčkem neb hlavičkou opatřený 

 aneb jest rozeklaný, ovlášený, neb jinak znamenaný. Ho- 

 řejší tento díl-čnélky jmenuje se blizna ; je-Ii čnělka klaná, 

 jest tedy více blížen, což však dlužno od toho pádu ro- 

 zeznati, kdyby více docela r&zných čnělek bylo. Někdy 

 čnělka chybí, a blizny sedí na vaječníku, jako při tulipánu, 

 máku; blizna však nechybí nikdy, byt i prostému oku ne- 

 viditelna byla, jako při bramboříku. Ona jest ústroj, jehož 

 pomocí pyl prašníkový zúrodnivě na plod působí. V někte- 

 rých pádech sedí blizna na boku čnělky, jako u kosatce. 

 Vaječník, čnělka a blizna šlovou v jedno pestík. 



§. 17. Vůkol pestíku neb čnělky, mezi touto a okvě- 

 tím, aneb na lupeny přirostlé nalézají se obyčejně tyčinky^ 

 jejichž podstatné částky jsou prašníky. Tyto vysýpají v čas 

 kvetení svůj pyl (prášek) na bliznu, čímž semeník zúrodněn 

 bývá, totiž stává se možné , že plod až k úplné zralosti 

 dospěje. Prašník jest obyčejně na konci nitky upevněn. Ty- 

 činky stojí buď pod semeníkem na dně koruny umístěny, 

 a šlovou podplodné ; bud vůkol něho na lupenech, a jme- 

 nují se obplodné] bud ze samého semeníka vyrostají, a na- 

 zývají se nadplodné. Obplodné tyčinky jsou zase bud ná- 

 korunní^ jestli na lupenech koruny, neb nákališné, jestli 

 na lupenech kalicha umístěny jsou. Bud jsou nitky srostlé 

 a květy šlovou spojenonitné^ působíce takto jeden neb více 

 svazkfi čili trubek, na nichž jednotlivé prašníky jest ro- 

 zeznati, jako při slezu, motýiovitých ; anebo nitky jsou 

 volné, prašníky však srostlé, a nazývají se květy srostlo- 

 prašničné^ jako při okurkách, violce, lilku, spoluložných. 

 Při vstavač ovitých sedí prašníky a blizna na zvláštním sloupci, 

 jenž se nad semeníkem pne a spolu čnělku působí. 



§.18. U najmnožších rostlin nalézají se i tyčinky 

 i čnělky pospolu, a takové se jmenají obojaké neb dvou- 

 spolné. Jsou ale i takové, kde jedny květy mají jen ty- 

 činky, jiné opět jen čnělky. Onyno se jmenují samčí, tyto 

 samicí květy ; stav pak tento různopohlaví se nazývá. 

 Příklady toho máme na konopích, okurkách, smrku, vrbě 

 a jiných lesních stromech. Při těchto posledních samčí a 



