XII 



5itý; šidloviiý, přímý, silně zašpičatěný; kopoviíý list jest 

 v středu nejširší a k oběma koncům se do špice sužuje; 

 vejčitý list největší má šířku u dolejška, kde se zaokrouhlí ; 

 ohdýlný neb podlouhlý slově vůbec list, jehož délka něko- 

 likrát více obnáší než šířka ; eliptičný neb ovální jest list 

 obdýlný, na koncích zaokrouhlený, u prostřed nejširší ; klí- 

 notitý jest na konci široký, k dolejšku siížený; kopišfo- 

 titý u vrchu přiokrouhlý , a k dolejšku náhle súžený ; 

 srdčitý má bud veskrz podobu srdce, bud* jest jen u řapíku 

 ve dva okrouhlé ušty rozdělený, ve špici však ostrou se 

 konci; ledvinitý list jest u řapíku srdčitý, ostatně však 

 okrouhlý ; střelomtý list dolejškem ve dva. s rapíkem rov- 

 noběžné ušty se konci, líšty listu šípovitého od řapíku do 

 uhlu odstávají. 



§. 8. Co se konce neb špice listu dotyce, rozezná- 

 váme list špičatým jehož obvod bez změny směru svého 

 stejně v špici se do uhla konci, od zákončitého^ jehož 

 okrouhlý obvod najednou v špici se vytahuje. Vyříznutý 

 list má na konci ostrý kout, čímž se od vykrouzeného 

 rozeznává, jehož výkroj velmi mělký jest. Ostnitý list, 

 jehož střední žíla odstouple v osten vybíhá, což jinak i při 

 tupém neb i vykrouženém listu místa míti může. Hrot jest 

 špice přímá, tuhá a krátká. 



§. 9. Složený list sestává z několika patrně od 

 sebe rozdělených lístků, jako k. p. při čilimníku, vikvi a t. d. 

 Naproti tomu prostým jednoduchý slově list, jehož lístky 

 srostlé jsou, aneb který nemá žádných částek. Nejobyčejnější 

 tvary složených listů jsou tyto: trojený jako při jeteli; 

 dvojený, ze dvou lístků na konci řapíku sestávající, jako při 

 konopí, divokém kaštanu ; znozený jest list sochatý hned 

 od řapíka, a podél vnitřních boků listových ještě menší 

 lístky sřáděny jsou, n. p. při čemeřici. Speřený list má po 

 obou stranách řapíka různé lístky, jako při růži, jesenu ; 

 dvojspeřený jest list, jsou-li i lístky opět speřené, čímž po- 

 vstalé lístky lístečky šlovou; trojspeřený list má již i lí- 

 stečky speřené, jejichž částečky pérka se nazývají. V této 

 prípadnosti jest jen dolejšek listu dvoj- neb víckrát spe- 

 řený, k vrchu se složitost tato umenšuje, tak že hořejšek ča- 

 sto jen protisečný bývá. Listy okoličnatých a kapradovilých 

 rostlin poskytují tvary takovéto složitosti. Polospeřený list 



