Úvod. 



L Ustrojnosf rostlin. 



Vysvětlení názvů obecných, v tomto spisu se 



nalézajících. 



§. 1. Při rostlinách následující více méně podstatné 

 částky povážiti dlužno: kořen, peň a ratolesti, listy, okvětí 

 a květenství , plemenidla , plod , oděv neb povrchnosf 

 rostlin. 



i. Kořen. 



§. 2. Kořen jmenuje se ta částka rostliny vůbec, která 

 do země vniká, dílem za podporu rostlině sloužíc, dílem 

 potravu do sebe ssajíc. Jest pak hlhnatý (bambulinatý) 

 jako při zemčatech ; cibulatý^ složený z mnoha šupin, z nichž 

 jedna v druhé leží; vřetenomtý jako při mrkvi; řípomlý ; 

 tlásenifý, když se ve mnohé větévky, vláseníčka roztra- 

 cuje; peňovitý, jako u křenu, a t. d. Co do trvání jest ko- 

 řen letní (jarní), který přes léto trvá ; ozimý (roční), zimu a 

 léto trvající; obroční^ každoročně se obnovující; dvou-tři- 

 roční; mnoholetý (vytrvalý)* V tomto pádu začasté jest 

 plazivý^ když výhonky žene, z jejíchž kolének sem a tam 

 mrcásky vynikají; vlastně kořenivý, když z článkův kořeny 

 vypouští. 



2. Peň. 



§. 3. Peň jest pokračování kořene, a jest tím nad 

 zemí, co kořen pod zemí, rozkládající se v ratolesti^ větve, 

 konáry. Kmen slowe peň dřevnatý jako při stromech; lodyha 

 (prut) obyčejně tenčší peň , vlastně ale roční peň bylin ; 



