Medju predijele Velebita, koji su u botaničkom pogledu do- 
sele skroz sasvim nepoznati bili, spada takodjer i onaj dio 1z- 
medju Karlobaga i dalmatinske medje. To je najdivljiji, naj- 
zapušteniji i najsterilniji kraj primorskog Velebita. Bliže mora 
jest goli golcati krš, pun klisura, pećina, kukova, duliba, korita, 
uvala, vrtača, bez ikakve tekućice, s malo vrelaca i nekoliko 
nakapnica, dočim su istočni viši krajevi obrašteni bukovom 
šumom, gdje ćeš naći i po koju snježnaču. Na oskudici vode trpi 
gorko tamošnji narod a po gotovo blago. Znatnija obitava- 
lišta u ovom predjelu jesu LukovoiŠugarje. 
Sjevero istočno Lukova po prilici 8 km. udaljen jest 
lugarski stan u Šugarskoj Dulibi, gdje smo se zadrža- 
vali od 9. do 24. srpnja 1909., da proučimo tamošnju okolicu 
u bilinskom pogledu. 
U koliko nam je poznato, pohodili su djelomice ovaj kraj 
i to: Dragutin Hirc! u travnju I886., ali nam ne napominje 
nikakvu bilinu već samo puževe iz Lukova Žugarja, zatim 
dr. Degen? udruštvu dra. Lengyela i A. Smoquine, 1907. i 1908., 
Janchen* 1907. i napokon Dr. Kiimmerle 1909. 
1 Dragutin Hirc: Malacologische  Mittheilungen. Verh. d. zool. 
bot. Ges. Wien XXXVI. 1886. p. 387—389. 
*> Dr. Degen Arp4d: Lesquerella velebitica n. sp. Magy. bot. 
Lapok. Budapest. VIII. 1909 p. 3—24. 
3 E. Janchen: Eine botanische Reise in die Dinarischen Alpen 
und den Velebit. Mittheil. d. natur. Ver, an der Univ. Wien. VI. 1908. 
P- 69—97. 
* 
