17 
phalophorum, Malva moschata var. laciniata, Alchemilla sub- 
crenata, Chrysanthemum corymbosum, Thymus balcanus, An- 
thyllis alpestris, Centaurea stricta, Cirsium eriophorum itd. 
Od Trošeljevca ide se nešto niz brdo a onda se_po- 
činje uspinjati na Samar na koji za jedno pola sata i pris- 
pjesmo. Provodić (lugar Biljan) reče nam,dajetoravniSamar, 
aonaj Ravni Samar po karti južno Rizvanuše, da se 
zove Došen Samar. Tečajem našega iztraživanja po sred- 
njem Velebitu sve smo brijegove, koje Kitaibel spominje, našli 
izim Samara i Silaga, a naslućujuć, da bi Silag ovdje 
negdje u blizini biti mogao zapitasmo lugara, da li on znade 
za brdo Silag. Kako ne bi gospodine, ta eno ga tamo kako 
strši južno Visočice, ali se nezove Silag nego Silja k. 
Sad mi je razumljivo bilo, zašto je pisao Kitaibel Szilag, 
jer on naime kao inostranac Nijemac ili Magjar nije mogao is- 
pravno ubilježiti pravilno Siljak, pak si je pomogao kako je 
umio. Pošto smo tako ustanovili položaj Sila ga trebalo nam 
je takodjer da ustvrdimo koji Samar je mislio Kitaibel. 
Tu nam je dobro došla ova njegova izreka kod Aquilegia vis- 
cosa: Crescit! in alpibus Croatiae: in septemtrionali latere 
cacuminis Badany et in fissuris  parietis  calcareis  ingens 
demersio infra cacumen Szilag disterminatur ab abysso, guam 
cum hoc alia bina : scilicet Szamar et Viszocsicza minor formant . 
Prema gore rečenom proizlazi, da je Kitaibel bio na ovom 
Samaru, na kojem bijasmo i mi i koji odgovara brdu južno 
ležećem od Ražanačkog Vrha (po karti Poljana I442 M.) 
a ne mogu biti Samari označeni u specijalnoj karti, koji leže 
podalje prema sjevero zapadu niti mogu sačinjavati ovaj bez- 
dan. Mi ga nazvasmo za razliku od drugih Samara, Samar 
Kitaibelov. 
Zapadni dio Samara jest bukovom šumom pokrit, na 
sjevernoj strani pod vrškom imade takodjer nešto bukove 
šume nižeg rasta, dočim je istočni ijužni kraj njegov gol. Mismo 
na Samaru pretražili njegov istočni dio sve do ruba, niže kojeg 
leši Jadrina Poljana, što odgovara. Jandrinoj 
Poljani. 
1 Waldstein et Kitaibel  Descriptiones et Icones plantarum ra- 
riorum Hungariae. Viennae 1805. II. p. IS4. tab. 169. 
2 
