60 



noi'ske Kyst var storst paa det forste Sted, niindie i det sydligste ai' det gronlandske 

 Hav og aftog freindeles i Storrelse paa den norske Kyst, alt eftersoni man rykkede 

 leengere mod Syd, f. Ex. Ganmarus locusla, der ved Spitsbergen var 18" lang, var ved 

 den norske og danske Kyst kun halvt saa lang. 



Imidlertid steg Antallet af de bekjendte Former ved Dana's Beskrivelse af de 

 paa en Jordomseiling af ham fundne Arter, hvilke ere offentliggjorte i United States 

 Exploring Exped. Crust. Part II ; lierved blev Forholdet mellem de bekjendte gronlandske 

 og andre Former meget forrykket. 



Afde 11853 afham bekjendte Amphlpodearter fandtes der 83 i den kolde Zone, 157 

 i den tempererede og 82 i den varme, idet Dana selv havde samlet ikke mindre end 110 

 Arter. Dana finder saaledes, efter de af ham anstillede Undersogelser, at Amphipo- 

 dernes (og Isopodernes) geographiske Udbredelse staar i en fuldstsendig Modssetning til 

 Decapodernes, idet Arternes Antal tiltager mod Norden og udenfor Tropezonerne; og 

 selv om de nordlige Have ere bedre unders0gte, synes han dog, at Forholdet mellem 

 den store Masse extratropiske og det ringe Antal tropiske Amphipoder er meget 

 slaaende til at bevise den sterre Rigdom af Former i den koldere Zone. Mserkelig er 

 Fattigdommen paa eiendommelige Sleegter ved Troperne; af de ham bekjendte c. 50 

 Gammarideslsegter findes 17 baade i og udenfor Troperne, medens kun 9 ere ude- 

 lukkende tropiske; de Gvrige tilhere alene de nordiske Have. 



I Troperne tiltage Hyperiderne overmaade meget, og Orchestiderne synes ogsaa 

 at vrere mest udbredte i de sydlige Have. 



Da Middelhavets Amphipode-Fauna blev mere hekjendt ved Costa's, Luca's 

 og Andres Arbeider, og endelig daSpenceRate i flere Afhandlinger bearbeidede den en- 

 gelske Amphipode-Fauna samt Bruzelius, Lilljeborg ogKrayerden skandinaviske, sank 

 det store Forholdstal mellem de bekjendte gronlandske og de 0vrige Amphipoder me- 

 get stEerkt, saa at den Antagelse af Kroyer, at egentlig det heie Norden (Gronland) 

 skulde vsere Amphipodernes egentlige Hjem, ikke Isengere kunde holde Stik, da Form- 

 rigdommen i Gronland nu befandtes at vsere meget mindre 1 Forhold til de bekjendte 

 Former, end det af ham tidligere var antaget. Vel findes endnu ikke Amphipoder i 

 en saadan stor Masseudvikling noget Sted saaledes som ved Gronland og Spitsbergen, 

 men derfor kan man ikke sige, at dette Hav er Amphipodernes egentlige Hjem. 



I den af Spence Bate udgivne „Cataiogue of the specimens of Amphipodous 

 Crustacea in Brit. Museum", der synes at have til Hensigt ikke alene at beskrive de 

 Amphipoder, der dengang fandtes i Museet, men ogsaa alle Arter, der da vare be- 

 kjendte, opregnes 574 Arter, delte i 118 Slsgter. Der kommer dog hertil nogle, 

 som af ham ikke vare medtagne, saaledes de af Viviani i 1805 beskrevne og afbildede 

 5 Arter fra Middelhavet samt de af Achilles Costa i 1850 og 1856 beskrevne Former, 

 der ikke ere optagne i bans tidligere Arbeider, samt endelig de af mig i 1860 fra den 

 norske Kyst beskrevne Former. Herved vil Antallet baade af Slfegter og Arter for- 

 oges noget, hvorimod visselig en ikke ringe Del af de af Spence Bate opregnede Ar- 



