78 



der; Palpen er forlpenget, meget smal. tynd: dens forste Led er forlcTiiget, dog meget 

 kortere end det andet, og det tredie er uoget knmimct og tilspidset mod Enden. Un- 

 derlsebens Flige ere vidt adskilte, paa Enden afrundede og forsynede medB0rster. Det 

 f0rste Kjsebepars Plade liar i Spidseu nogle stserke Tome og talrige, stterke B0rst*er. 

 Palpen er stor, enleddet, og den indre Plade mangier. Det andet Kjajbepars indre Plade 

 er bredere end den ydre. Kjsebefoddernes indre Plader ere sammenvoxede til en tri- 

 angular, med B0rster besat Lap, og de ydre Plader, der mod Enden ere tilspidsede, 

 dffikke kun Grunddelen af de ovrige Munddele. Begge Foleres Sv0ber ere korte hos 

 Hunnen, men forltengede og mangeleddede bos Hannen. 



Til (lenne Familie h0re Slsegterne Hyjjeria, 3Idoccus, Parathcmisto og Thonisfo, 

 sandsynligvis ogsaa CyUopus og muligens tillige Vibilia, Dairmia, Tyro og Cystosmna. 



Gen. L HYPERIA, Latreille. 1818. 



Deriv. : Hyp eria, et mythologisk Navn. 



Syn. : 1818. Hyper ia, Latreille, Eucyc. Method. Crust. IX. tab. 338. 

 1825. Hypjcr ia , Desmarest, Consid. sur les Crust, p. 358. 



1829. Hiella, Straus, Mem. du Museum. XVIII. p. 51. 



1830. Hyperia, Milne Edwards, Ann. des Sc. Nat. XX. p. 387. 

 1830. Lestriyonus, Milne Edwards, Ann. des Sc. Nat. XX. p. 302. 

 1840. Hyperia. Milne Edwards, Hist, des Crust. III. p. 84. 



1840. Lestrigomis, Milne Edwards, Hist, des Crust. 111. p. 81. 

 1853. Hyperia, Dana, The Crust. U. States Explor. Exped. p. 98G. 

 1853. Lestriyonus, Dana, The Crust. U. States Explor. Exped. p. 981. 

 1862. Hyperia, Spence Bate, Cat. Amphip. Crust. Brit. Mus. p. 287. 

 1862. Lestrigonns, Spence Bate, Cat. Amphip. Crust. Brit. Mus. p. 287. 

 1870. Hyperia , Boeck, Crust. Amphip. bor. et arct. p. S. 



Typus : Hyp e r / a Su e r i i ( Lesueurii). Latr. 



Pedis I mi et 2di paris manii subcheliformi carenles: carpo in angulo in- 

 feriore posteriore in calcem broveni producto; manii apicem versus attenuatn. 



Pedes 3lii et 4li paris arliculo 4to perbrevi. non dilatalo. 



Pedes trium parium ultiniorum breves, invicem fernie eadein longiludine: ar- 

 ticulo Inio subdiiatalo. 



Denne Slsegt blev i 1818 opstillet af Latreille; Milne Edwards dannede Slsegten 

 Lestriyonus, som skulde afvige fra Hyperia ved, at Eolernes Svober vare meget forlaen- 

 gede; senere bar det vist sig, at dette er kun en Kjonsforskjel, og den sidstuiEvnte Sla-gt 

 falder saaledes bort. Slsegten Hiella, der var dannet af Straus, fabler ogsaa fuldkom- 

 men sammen med denne Slsegt; jeg kan derimod ikke med Spence Bate forene berraed 

 Metoecns, Kr0yer, tbi den synes mig ved de tvende forste Fodpars Form at vise en ge- 



