144 



Paa (leu af Milne Edwards i 1848 opstillede Art Li/sianas.sa niai/ellauica blev 

 denne Sltegt grundet af Lilljeborg i 1865, som troede at have gjenfundet Arten i Finmaiken. 

 Han omtaler, at den afviger fra de ovrige Slsegter i Sserdeleshed ved, at de nedre Fe- 

 leres Grundled er meget stort, opsvulniet og bedaikkes ikke af Hovedets Sideplader. 

 Halevedhrenget er dybt k]0vet og har ikke nogen beva'gelig Torn paa Lappenes Ender. 

 Den eueste Art, som man forlien kjendte, var af d'Orbigny fundet i Magellansstrtedet 

 og antaget at vfere den samme som den, der senere er funden ved Gr0nland, Spits- 

 bergen og Finmarken. Dette giver Lilljeborg Anledning til at fremhseve, at denne Form 

 er en af dem, der er fselles for det nordlige og sydlige Ishav og er bleven paa den 

 Tid, Glacialtiden traadte tilbage, drevet af sit fselles Udgangspunkt ved jEqvator dels 

 mod Nord og dels mod Syd, eftersom Havet tiltog i Varme. Imidlertid kan det maaske 

 vsere tvivlsomt, om denne Art er den samme paa begge Steder, thi den af Lucas i 1858 

 afbildede Form, der var fundet i Maven paa en Fisk fra Cap Horn, stemmer ikke fuld- 

 komraen overens med vor Form, ister viser det femte, sjette og syvende Fodpar en ty- 

 delig afvigende Bygning derved, at det tredie Led er meget kortere end hos E. (jryllns, 

 saa at jeg maa tro, at der Andes tvende Arter, en fra det nordlige og en fra det syd- 

 lige Polarhav. Kindbakkerne ere hos denne mere forla3ngede end hos den foregaaende 

 Slsegt, hvorved Palpen er fsestet niermere Roddelen end Tyggeknuden. Kjffiberne ere 

 brede, som hos den foregaaende Slsegt, men dog noget Itengere, saa at den indre Plade 

 er mere oval. Kjsebefoddernes ydre Plade er derimod stor og har ikke Tender, men 

 kun Knuder i Randen. Det sidste Springf0dders Greue ere saerdeles brede, den ydre 

 er lidt Itengere end den indre, og begge have paa den indre Rand talrige B0rster. 



EURYTENES GRYLLUS, Mandt, 1822. 



Lysianassa (jryllus, Mandt, Observatioues in histor. uatur. in itinere Greenland, factae 



1822. Dissert, p. 34. 



— — Goes, Crust, ampliip. Spetsb. 18G6. p. 1. 



Lysianassa mag ellanica , Milne Edwards, Ann. des Sciences naturelles, 3me serie. 



Zoologie. IX. 1S48. p. 398. 



— — Spence Bate. Gatal. Amphip. Crust. Brit. Mus. 1862. p. 06. 



pi. X. fig. 5. 

 Enryfenes mayellanicus, Lilljeborg, On the Lysianassa magellanica etc. p. II. Acta 



Ups. 3. ser. 1865. t. I. II. III. fig. 1—22. 

 Eurytenes r/ryllns, A. Boeck, Crust, amphip. bor. et arct. 1870. p. 25. 



Angnlus lateralis capitis productns, in apice rotundatus. Ang-uhis inferior 

 posticus lateralis segment! poslabdoniinis Imi et 3tii rotundatus, 2di vero acutus. 

 AntennjB superiores arliculis pedunculi brevissimis; articnlo flagelli Inio elongfato, 

 longitudineni 6 seqventiuni junctorum apqvanti. Antennse inferiores articulo Imovalde 

 inflate ol articulum 2dum legenti; 4lo paruni modo longiore qvani lalo, multo bre- 



