205 



De tre sidste Foil par ere ofte af en indbyrdes meget forskjellig Daunelse. 



Det feiiite Fodpar er rtetkorteste. Det fgrste Led er firkaiitet, med afrundede 

 Sider ; det bagre 0vre Hj0rue gaar ud i en opadbgiet lang Hage ; den forreste Side er forsyuet 

 med 8 Bundter af fjierdannede Burster og den ydre Flade med 4 Tvasrraikker af Torne. 

 Det andet Led er kort og ba^rer en Rad af Torne. Det f0lgende Led er laingere og 

 har tvende lignende Tornersekker, hvoraf den ene findes paa den nedre Rand. Det 

 fjerde Led er Isengere, men smalere end det foregaaende, og er forsynet med tre Rader 

 af Torne. Det sidst.e Led er ligesaa langt, men meget smalere, og er besat med tiere 

 Grupper af stserke Torne, livoriblandt den paa Enden er den stsrkeste. Den bagi'e 

 Rand paa alle disse Led er forsynet med Torne og lange, tja^rdannede Borster. 



Det sjette Fodpar ligner det foregaaende i Form, men ikke i Laengde, idet 

 det forste Led er mere forlaenget, end det tilsvarende paa hint, og l0ber ligesom dette 

 i det 0vre bagre Hj0nie ud i en mindre Hage; den forreste og bagre Rand ere begge 

 besatte med en Rsekke af lange, fjferdannede Borster. Sidefladen har ogsaa en saadan 

 Raikke af sta^rke B0rster. De folgende Led ligue i Form de hos det femte Fodpar, 

 men ere smalere og forsynede med Bundter af stserke Torne. 



Det sidste Fodpar er det korteste. Det f0rste Led er meget stort. skjold- 

 formet; den forreste Rand er lidt convex, den bagre er nsesten cirkelformet, og begge 

 ere besatte med lange, fjaBrdannede Borster. Det fjerde Led er lidt Itengere end det 

 tredie; det fenite er ovalt, besat medKnipper af Torne, og paa Enden sees 4 — 5 meget 

 lange Torne. 



Det sidste Par Springf0ddei"s Grene ere ulige store, den indre er ganske 

 liden, oval, den ydre er lancetformet. 



Halevedhsenget er bredt, ovalt, indskaaret i Spidsen. 



Denne Art fandtes i Universitetets Samlinger, hvor den antoges at v?ere tagen 

 paa Bergens Kyster, formodentlig i S0ndfjord, af Professor Rasch. 



Gen. III. ARGISSA, A. Boeck, 1870. 



Deriv. : ApyiffJa (eu Stad i Thessalien). 



Syu.: Ar(/issa, A. Boeck, Crust. Amphip. bor. et arct. 1870. p. 45. 



Typ.: Ar(jissa typica, A. Boeck. 



Antennae superiores iisdem inferioribus multo breviores. 



Epimerum Imum magnum, in n)argine inferiore rotundatum. Epiinera caetera 

 magniUidine valde decrescentia; epimerum 3tium parvulum, sad 4tum pergrande, 

 clipeoforme. 



Pedes Imi et 2di paris inter se eadem forma, infirm!; nianu siibche- 

 liformi. 



Pedes 3tii et 4ti paris ungve minimo. 



