223 



Slabber beskrcvne Onisnts arcnatkis, fandt jeg blandt nogle terrede Concliylier, som 

 jeg havde medbragt fra Karmgien; jeg kunde saaledes ikke underkaste den nogen egent- 

 lig Unders0gelse, men blot constatere, at den var den sanime, som den af Spence Bate op- 

 stillede Art. Slfegtsdiagnosen er derfor kun hentet fra bans Tegning, som synes at 

 vsere n«iagtig. Den stemmer overens med Slaegten Phoxus i de 0vre F0leres Bygning, 

 ligeledes synes Kindbakkerne at bave den samme Form, som hos bin, derimod er det 

 f0rste Kjiebepars Palpe, der lios Phoxus og Harpinia er meget smal, hos deune s«r- 

 deles bred, toleddet og besat paa Enden af den ydre Rand med talrige fja?rdannede 

 B0rster. Den indre Plade er ogsaa liden, men bar derimod ikke faa fjserdannede Borster. 

 Kjaebefoddernes Plader ere efter bans Tegning meget st0rre end bos de tvende foregaaende 

 Slsegter, isar den ydre, som ogsaa er vwbnet med lange, smale, tornformede Tender. 

 Palpens andet Led er sterdeles bredt og ligner saaledes meget det hos Skegten Ba- 

 thyporcia, og ligesom hos denne b0ier det tredie Led sig over det udvidede andet Led. 

 Herved ville Kjsebefadderne kunne fuldstsendig lukke for Munddelene, saa at ikke fi-em- 

 mede Substantser mod Dyrets Villie kan trtenge ind. De tvende forste Fodpar bave, 

 som bos de tvende foregaaende Slaegter, ens Bygning, men Haanden er bos denne Slregt 

 meget liden, isserKloen, hvilket viser, at den maa leve af meget svageDyr. Det tredie 

 og fjerde Fodpar ere sa;rdeles brede, hvilket isser er Tilfajldet med deres fjerde ogfemte 

 Led, som ere skovlformet udvidede og besatte paa Randen og den ydre Flade med 

 Raekker af Torne og have ikke, som sadvanlig, nogen Klo paa Enden. Dette viser, at 

 de ere byggede til at grave med og ikke, som hos de tvende foregaaende Sla^gter, til 

 at fastholde Byttet. De tre sidste Fodpar blive ogsaa overordentlig brede, ogLeddene 

 faa et eiendommeligt, skovlformet Udseende samt ere paa den forreste Rand og paa den 

 ydre Side besatte med stasrke Rader af Torne og tildels fja3rdannede B0rster. Disse sy- 

 nes bestemte til at bortskaffe og kaste bagaid den Sand, som opgraves med det tredie 

 og fjerde Fodpar. Paa (h'und af denne med Gravning forbundne Levemaade kan heller 

 ikke Halen have den ssedvanlige Stilling, da den i dette Tilfselde vilde hindre Dyret 

 fra hurtig at grave sig ned. Dens tre sidste Led ere derfor slaaede ind under det tre- 

 die Led, og Springfoddernes Grene ere fje.stede i en Vinkel til Grundleddet ; derved ville 

 de sammen med Halen kunne benyttes til at stemnie Legemet mod Sandet og trykke 

 det fremad under Gravningen. 



SULCATOR ARENATIUS, Slabber, 1775. f 



Oniseus ar cnatius, Slabber, Natuurkundigeverlustigingen etc. 1775. p. 93. pi. 11. f. 4^3. 

 Scllia arctiaria, Spence Bate, Ann. of Nat. Hist. Vol. VII. 18.51. p. 318. 

 Sulcator arenarius, Spence Bate, Ann. of Nat. Hist. Vol. XIH. 1854. p. 504. 



— — Spence Bate, Rep. Brit. Assoc. 1855. p. 58. 



— — Spence Bate, Trans. Tyneside Nat. Field. Club. vol. IV. 1858. p. 



15. pi. 11. fig. 2. 



