229 



Gen. I. ACANTHOZONE, A. Boeck, 187 U. 



Deriv. : (xxav9-a (Biaad), few'vY) (Belte.) 



Syn.: 1835. Acantho .zoma, Owen, Appendix to the second voyage of Capt. Ross. 1835. 



p. 461. 

 1860. — A. Boeck, Forhandl. ved de Skand. Naturf. Sde M0de, 



1860. p. 665. 

 1859. Paramphitho e, Bruzelius, Bidrag till Kiln, om Skand. Amphip. Gam. Kongl. 



Vetensk.-Akad.'s Handlingar. Ny foljd. Bd. 3. 1S59. p. 

 69. (pars). 

 1862. — Spence Bate, Catal. Amphip. Crust. Brit. Mus. I8G3. p. 140. 



1870. Acanthozone, A. Boeck, Crust, amphip. bor. et arct. 1870. p. 104. 

 Typ.: Oniscus cttspidatus, Lepechin. 



Segmenta truiioi et postabdominis seriebus pluribus dentiuin arinala. 

 Epimera qvaluor anteriora non permagna sed rigida, in apice acuminata. 

 Pedes trium parium ultimoniin articulo Imo valde dilatato et spinis arniato. 

 Pedes saltatorii ultimi pan's ramis lanceolatis. 



Owen opstillede denneSlajgt i 1835 med folgende Diagnose: Antennae inieqva- 

 les, superiores dimidio breviore.s; articulo ultimo e plurimis segmentis forraato; aiiiculis 

 .Stiis et 2dis superiorum aiqvalibus. Pedes qvatuor antici monodactyli liliformes, arti- 

 culo ultimo Imi parts ungviculato. Rostrum productum, acutum, undulatum. Oculi 

 parvi. Kr0yer viser i 1838, at disse Karakterer ikke ei-e tilstraekkelige til derpaa at 

 begrunde nogen egen Slasgt, da de fleste af dem ere fielles for alle Amphipoder; ban 

 benforer den derfor til Slsegten AmphitJioe. DenneMening f0lger Milne-Edwards i 1840. 

 Bruzelius benforer den i 1859 til Slaegten ParamphifJioe. Jeg troede i 1860 at burde 

 gjenoptage Slajgten, idet jeg paaviste, at Bruzelius bavde i sin SViBgt Paramphithoc i0iet 

 sammen altfor mange uligeartede Former, ogjegmeute, at Costa's SI aegt Eplmeria burde 

 falde sammen med den. Spence Bate fulgte Bruzelius i 1862 eg stillede den til Param- 

 phitlinc, bvilket ogsaa Lilljeborg liar gjort. I 1S70 opstillede jeg den under den nye 

 Underfamilie Epimerina' som Typus paa en egen Slasgt. Da imidlertid Owens Sla;gts- 

 navn allerede var benyttet til et Insekt, kaldte jeg den Acanthozone. Den adskiller 

 sig isser fra den efterfolgende Slsegt ved den eiendommelige Bevaebning paa alle Lege- 

 mets Led, ligesom de tre bagre Fodpars f0rste Led er vel udviklet, medens det bos 

 Epimrria er smalt. Sliegten indebolder kun en eneste Art, som er en arktisk Form. 



ACANTHOZONE CUSPID ATA, Lepechin, 1778. 



Oniscus cusp idat lis, Lepechin, Acta Petropolit. 1778. p. 247. tab. Vlll. f. 3. 

 Acanthosoma hystrix, Owen, Append, to the second voyage of Capt. Ross. 1835. p. 



91. tab. B. f. 4—7. 



