256 



1860. Oediceros, A. Boeck, Forhandl. ved de Skand. Naturf.'s 8de M0de. 1860. p. 656. 



1862. — Spence Bate, Catal. Amphip. Brit. Mus. p. 10,3. 



1863. — Spence Bate and Westwood, Brit, sessile-eyed Crust. 1863. p. 160. 

 1865. — Lilljeborg, On the Lysianassa Magellanica etc. p. 18. (Tabel.) 



• 1870. — A. Boeck, Crust, amphip. hor. et arct. p. 81. 



Typ.: Oediceros saginatus, Kr0yer. 



Pedes maxillares lamina exteriore ultra dimidium articulum palpi 2dum porrecta. 



Caput antice in rostrum latum, crassum, apicem versus anguslius. productum. 

 Ociili in rostro, nunc prope basin nunc in apice, siti. 



AntennfB superiores iisdem inferioribus breviores. sed pedunculo inferiorum 

 longiores. 



Pedes lini et 2di paris manu perma^na subcheliformi instructi; carpo sat 

 brevi, ex angulo inferiore posteriore calcem non longam emiltenti. 



Pedes 5ti et 6ti paris magnitudine et forma intuse ferme aeqvales. 



Pedes 7mi paris iisdem 5ti et 6ti paris fere duplo longiores. 



Pedes sallatorii ultimi paris non ultra pedes saltatorios 1 mi et 2di paris porrecti. 



Kr0yer opstillede denne Slsegt (Naturh. Tidsskr. B. IV. 1842, S. 155) paaArten 

 Oe. saginatiis fra Gr0nland; denne er altsaa Slsegtens typiske Art. Hau fremhsever, at 

 Panden er udtrukket i et st0rre eller mindre, spidst eller stumpt Horn, der bestandig 

 er forsynet nied en gjennemsigtig, oval, rod eller gid Knude. 0inene kunde ban ikke 

 finde, ligesom ogsaa Lilljeborg (Ofvers. af Vetensk.-Akad.'s Forhandl. 1852) fremhsever, 

 at den mangier 0ine. M. Sars har imidlertid vist, at denne Knude er Dyrets 0ine. 



Denne Sla3gt er af Dana i 1853 henfort til Underfamilien Gammarinm. Han op- 

 f0rer lierunder en uy Art Oe. Nava-Zcalandia; men denne borer, som jeg paaviste 

 i 1860, ikke herhen, men til Slsegten Aceros. I 1862 stillede Spence Bate denne Slsegt 

 til Underfamilien PAoarirfes, og da ban dengangikke kjendte nogen Art af samme, oversatte 

 han Kroyers SUegtskarakter; ban henforer hertil Oe. saginatus og Oe. Nova-Zecdandim. 

 I 1863 tilfoie Spence Bate og Westwood en ny Art, Or. pammanns, som imidlertid 

 ikke synes at heuhore hertil, da baade det andet Fodpar er storre end det forste og 

 disse have ikke den karakteristiske Form, som er sseregen for denne Slsegt. I 1870 

 adskilte jeg denne Slsegt fra de ovrige i denne Underfamilie. Munddelene stemme hos 

 alle Slffigter af Familien temmelig overens, livorfor det eneste Ma?rke, der kunde hentes fra 

 disse, er, at Kjajbefoddernes ydre Plade er temmelig liden hos denne Slsegt, saa at den ikke 

 naar Isengere frem end til Midten af Palpeus andet Led; de indre Plader ere derhos 

 sserdeles smaa. I det ydre frembyde de tvende forste Fodpar et sserdeles karakteristiskt 

 Mserke til at adskille den fra de ovrige Slaegter. Haanden er nemlig sserdeles stor, og 

 Carpus er derimod forkortet, dog i Almindelighed forsynet med en Hael. De 0vre Folere 

 ere korte, dog Isengere end de nedre F0leres Skaft. Pandehornet er stort. Herved 



