374 



medio dente et in utroqve latere una spina armatum; seg-mentum ultimum spinas 



diias g-erens. Antcnnfe snperiores tlagello appendicuiari perbrevi. Pedes saltatorii 



ultimi paris ramis elongatis, angiistis; ramo exteriore tertia parte longiore qvain 

 interiore et in margine setis raultis, plumosis instructo. 



Lseugden er 10—15""". 



Denne Art ligner nieget Gammarus locusta og adskiller sig lidet fra denne. 



Legem et er h0it og samnientrykt; det audet og tredie Haleleds nedre, bagre 

 Yinkel er tilspidset; det fjerde er i den bagre Rand paa hver Side af Midtlinien vajb- 

 net med tvende smaa Tome; det femte bar en staerk Torn paa Midten og en Isengere 

 B0rste paa bver Side; det sidste Haleled er lige over for Udspringet af Halevedhffinget 

 paa hver Side af Midtlinien vabnet med en Torn. Hovedets Sidevinkler ere meget af- 

 rundede. 0inene ere smaa, ovale. 



De 0vre F0leres Svobe dannes af 25—30 Led og Bisvoben af 3—4 Led. 



De nedre Foleres Sv0be dannes af 12—15 Led og er lidt Isngere end Skaf- 

 tets sidste Led. 



Det f0rste Fodpar er kortere og stserkere end det andet; det fjerde Led er 

 triangulajrt; Haanden er ubetydelig Lxngere, af nsesten segdannet Form. 



De tvende f0rste Par Springf0 dders ydre Gren er lidt kortere end den 

 indre; begge Grene have paa Enden tre Tome og nogle faa liguende i den 0vre Rand. 



Det sidste Pars ydre Gren er Isengere og bredere end den indre; begge 

 have i Randene lange, fjserdannede Borster, den ydre har desuden i den ydre Rand 

 nogle Tome og lignende stserke i Spidsen. 



Halevedhtengets Fliger have i Spidsen tre Torne, hvoraf den midtre er den 

 stserkeste. 



Den tindes hyppig omkring Christiania i Baskke og Elve. Efter Bruzelius er 

 den ligeledes hyppig i Sverige, og efter Zaddach almindelig i Preussen. Norman har 

 fundet den ved Shetland. 



Gen. IL PALLASEA, Spence Bate, 1862. 



Deriv. : Opkaldt til Mve for Zoologen Pallas. 



Syn.: 18G2. Pallasea, Spence Bate, Catal. Amphip. Crust. Brit. Mus. p. 200. 



1867. — G. 0. Sars, Hist. nat. d. Crust, d'eau douce de Norvege. 



1870. — A. Boeck, Crust, amphip. bor. et arct. p. 126. 



Type: Oniscus canccllus , Pallas. 



Mandibulffi articulo palpi 3tio elongato, angusto. 



Maxillfe Imi paris lamina interna lata, non longa, in margine interiore selis 

 multis, plumosis instructa. 



