387 



nen end hos Hunnen. Hos den fgrste er det fjerde Led overmaade kort; Haanden er 

 nsesten triangular, med en mere biiet forreste end bagre Rand og med en skraa af- 

 skaaret Griberand. Denne bar 3-4 brede Tender og paa Enden en stor, bred land, 

 paa hvis indre Side der findes en dyb Grube, der optager Kloens Spids. Kloen er 

 bred og sammentrykt, isar mod Spidsen, der er afrundet. 



Det tredie og fjerde Fodpar ere forlsengede, smale. 



De tre folgende Fodpars forste Led er bredt, saugtakket paa den bagre 

 Band; det tredie er ikke meget udvidet, Isengere end det fjerde, men kortere end det 

 femte Led. Kloen er stsrk og krummet. 



Det f0rste Par Springfodders Grene ere n?esten lige lange, med Torne i 

 Spidsen og paa den ovre Rand, samt naa najsten til Enden af det sidste Pars Grundled. 



Det an det Par er noget kortere. 



Det sidste Pars ydre Gren er meget forlsenget og Isengere end Grundled- 

 det, der ligeledes bar Torne i Spidsen og paa den ovre Rand; den indre Gren er 

 kort, rudimentser. 



Halevedhsenget er dobbelt; Fiigerne ere tilspidsede mod Enden og have et 

 Par Tornfe nter Spidsen paa den ydre Rand. 



Farven er hvid, med svage zinnoberrode bolgende Baand over den bagre Del 

 af hverj. Led og over Fodparrene. Efter Bruzelius er den hvid med rode Flekker. 



Ifolge Norman er Melita proxima, Spence Bate and Westwood, Brit, sessile-eyed 

 Crust, p. 344, den almindeligste Form for Hannen af denne her omhandlede Art, og Me- 

 gamtera Alderi, sammesteds p. 407, Hunnen, hvorimod den typiske Form er meget min- 

 dre almindelig ved Shetland. 



Den forekommer ved Bergenskysten, hvorfra der findes Exemplarer i Bergens 

 Museum. Ved Haugesund fandt jeg den teramelig hyppig paa flere Steder, ligesora ved 

 Mandal, Farsund og i Christianiafjorden. Efter Bruzelius forekommer den ved Bobuslen. 

 Af Norman er den taget ved Shetland og forekommer ogsaa paa flere Steder ved Eng- 

 land. Ifolge Metzger findes dens Varietet 31. inoxima hyppig paa S— 10 Favnes Dybde 

 ved den ostfrisiske Kyst. 



MELITA PALM ATA, Montagu, 1806. 



(PI. XXIV. fig. 4.) 



Cancer (Gammarus) palmatus , Montagu, Trans. Linn. Soo. 1806. VII. p. 69. t. VI. fig. 4. 

 Gammarus Dugesii, Milne-Edwards, Ann. d. sci. nat. XX. p. 368. Hist. d. Crust. 



1840. III. p. 54. 



— — • Zaddach, Synops. Crust. Pruss. 1844. p. G. 



— palmatus , Milne-Edwards, Hist. d. Crust. 1840. III. p. 55. Regne animal. 



3. edit. Crust, pi. 60. fig. 3. 



— — Frey u. Leuckart, Beitr. z. Kenntn. wirbell. Thiere. 1847. p. 162. 



49* 



