393 



ved Fiumarken. Jeg har fundet den ved Haugesund paa 60 Favnes Dybde, og den er 

 ligeledes tagen paa forskjellige Steder langs Kysten og lige til Bohuslen, hvor den af 

 Bruzelius er funden paa 40—60 Favne. Efter Packard forekomraer den ved Labrador. 

 Herhen herer vistnok ogsaa Meganuera longicaiida, Brandt, Middendorffs sibi- 

 rische Reise, p. 141, pi. 6, fig. 32; Spence Bate, Catal. Amphip. Crust. Brit. Mus. 1862, 

 p. 229, pi. XL, fig. 3. 



Gen. V. ELASMOPUS, Costa, 1856. 



Deriv. : e')vaffp.o?, en Plade, Tcoj'f, en Fod. 



Syn. : 1853. Elasmopus, Costa, Rend, della Reals Ac. d. Sci. di Napoli. p. 170. R. sui 



Crost. amfip. del regno di Napoli. 1856. p. 212. 

 1870. — A. Boeck, Crust, amphip. bor. et arct. p. 130. 



Type: Elasmopus rapax, Costa. 



Mandibulfe articulo palpi 3tio iiiulto majore qvam 2do, curvalo, persetoso. 



Maxillfe 2di paris lamina interiore ovata, in apice setis nonnuliis instructa. 



Anlennfe superiores inferioribus longiores; pedunculo elongalo. 



Pedes 2di paris iisdem Imi paris majores. 



Pedes trium pariuni iiltimonim perlafi. 



Pedes saltatorii ultimi paris ramis invicem eadem longitudine brevibus et latis. 



Appendix caudalis perniagna, profundissinie fissa. 



Costa opstillede denne Slsegt i 1853 med fglgende Diagnose: „Antenn8e superi- 

 ores bisetse, inferiores articulo primo inermi. Pedes qvatuor anteriores prebensiles, 

 2di primis majores; sex postici elati, laminares, articulo ultimo tantum tereti." Ved denne 

 sidste Karakter skal denne Slsegt endvidere skille sig fra Gammarns. Spence Bate hen- 

 forer Elasmopus sora synonym med Podocerus, hvor den aldeles ikke kan have sin 

 Plads, da Halevedhsenget er pladeformet, kl0vet, det sidste Par Spriugfodders Grene 

 pladeformede, og da Sidepladerne ere store. Derimod tror jeg, at Spence Bate's 

 Art Megamcera hrevicaudata maaske kan stilles herhen, da den stemmer overeens 

 med den typiske Art E. rapax i flere Henseeuder. Om man end ikke af Costa's Diag- 

 nose har faaet Noget, der kan karakterisere den som Slsegt, frembyder bans Tegning 

 af den typiske Art flere Holdepunkter til at skille den fra nserstaaende Slsegter. Jeg 

 har henfort til denne en Art fra Norge, efter hvilken jeg har udkastet en ny Slsegts- 

 diagnose. Den skiller sig fra de foregaaende Slsgter, ved at Kindbakkernes Palper ere 

 meget sta?rke, brede, medens de ere meget tynde hos de foregaaende. Heri ligner den 

 noget Slsegteu Gammanis, men Palpen er her stserkere, og dens tredie Led er her 

 Isengere end det andet, medens det hos bin Slaegt er kortere. Det andet Kjsebe- 



