413 



bagre Vinkel, der er afrundet; det tredie Led er orntrent saa langt som det femte, 

 men dette er sraalere; det fjerde Led er kortere. 



AUe Springf0dder naa orntrent -lige langt bagud. 



De tvende f0rste Pars ydre Gren er ubetydelig kortere end den indre, eg 

 begge have Torne paa Eandene og i Spidsen. 



Det sidste Pars Grene ere lige lange og neppe Isengere end Grundleddet, af 

 en forlsenget lancetformet Bygning, og ere paa den indre Rand besatte med Torne. 



Halevedhsenget er orntrent dobbelt saa langt som bredt ved Roden, udelt, 

 svagt trelappet paa den ydre Ende og med en liden Torn niellem Lapperne. 



Denne Art er taget ved Julianehaab ved Gronland og er if0lge Goes hyppig 

 ved Spitsbergen paa 2—12 Favnes Dybde. 



Gen. X. MELPHIDIPPA, A. Boeck, 1870. 



Deriv. : Melphldippa, Tjenestepige hos Plautus. 



Syn. : 1870. Melphldippa , A. Boeck, Crust, amphip. bor. et arct. p. 138. 



MandibiilaB palpo brevi atqve perangusto; articulo palpi 3tio breviore qvam 2do. 



Maxillae Imi paris lamina interiore sat lata, non vero longa, in margine in- 

 teriore sells compluribus plumosis inslructa 



Pedes maxillares palpis angustis, elongatis; lamina exteriore brevi, lata, in 

 margine interiore dentibus paucis, parvis armata. 



Corpus elongatum, maxime postabdomen. Segmenta postabdominis in mar- 

 gine posleriore dentibus majoribus aut minoribus armata. Epimera sat parvula. 



Ajitenna? elongatae, graciles; superiores et inferiores longitudine fere aeqvales. 



Pedes angusti, elongati; pedes Imi et 2di paris manu subcheliformi, parva; 

 pedes trium parium ultimorum articulo Imo parum mode dilatato. 



Pedes saltatorii ultimi paris ultra finem eorundem Imi et 2di paris longe 

 producti. 



Appendix caudalis elongata, plus minusve fissa. 



Goes beskrev i ISBS en Gammams spinosus fra Spitsbergen, som afviger meget 

 fi"a de ovrige Gammarus-Arter i sin bele Legemsform og ved sine sraaa Sideplader. Senere 

 bar jeg fundet tvende nye Arter, som staa Goes's Form meget na;r, hvorfor jeg i 1870 

 ansaa det rigtigst at opstille disse tre Arter sammen under en ny Slsegt, Melphidippa, 

 der foruden ved den anforte Karakter ogsaa i Munddelenes Bygning adskiller sig fra 

 de 0vrige her ombandletle Slaigter. Hos en af dem, 31. longipes, er Bisvoben paa de 

 0vre F0lere rudimentaer, medens den er lang bos M. borcalis. Kindbakkernes Palpe 

 er meget tynd hos denne Slaegt, der dog i Sserdeleshed afviger fra de fleste andre ved 



