62 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



Să vedem acum care este resultatul controluliit experienţelor mat 

 principale ale luî Stannius. 



O legătură practicată între sinusul venos şi auricule, (experienţa 

 a 7-a a luî Stannius) are ca resultat, în totalitatea caşurilor, o oprire 

 continuă a bătăilor inimeT, deşi rare-orî am putut observa, cât-va 

 timp după legare, câte una ort dou6 contracţiunî isolate ale auricu- 

 lul, ce aveaţi ca urmare şi câte o contracţiune a ventriculuî. In ma- 

 joritatea caşurilor nu se putea observa în mod clar, dacă prin acesta 

 legătură se producea vre-o sensaţiune de durere animalului. 



O legătură practicată exact la limita dintre auricule şi ventricul, 

 (experienţa a 9-a a luY Stannius) avea ca resultat următorele : prin 

 legare se observa tot-d'a-una, că animalul simţea o durere, ce se 

 manifesta prin sforţările puternice pe carî le făcea ca să scape, maî 

 ales în momentul legăreî şi imediat după legare ; acesta avea tot- 

 d'a-una ca urmare şi câte-va contracţiunî mat repeqlî ale ambelor 

 porţiuni ale inimeî. Acest moment trecut, atât sinusul cât şi auriculele 

 îşY reiau ritmul lor normal, pe când ventricul, după câte-va contrac- 

 ţiunY, ce păreaţi a avea ritmul normal, începe să'şî răr^scă încetul 

 cu încetul pulsaţiunile sale pentru ca, după un interval de 15 — 30 

 minute, ele să dispară cu totul. 



Resultatele controlului experienţei a lo-a a luî Stannius, adecă 

 aplicarea uneî legături între auricule şi ventricul, după ce mal nainte 

 se legase şi sinusul, sunt acelaşi în cea ce se raportă la sinus şi 

 auricule (cel d'întâiti bate ritmic, cele din urmă se opresc), însă nu 

 este tot ast-fel şi cu ventricul. In adevSr, ca şi în experienţa a 9-a, 

 contracţiunile acestuia sunt ritmice cât-va timp; însă frequenţa 

 acestui ritm, lucru forte important, nu mal este cea normală, cea 

 ce a scăpat din vedere atât lui Stannius cât şi tuturor acelora, cari 

 ati mal repetat aceste experienţe ; căci, după cum am observat şi 

 la experienţa a 9-a, contracţiunile mal repezi, provocate prin exci- 

 tarea mecanică a legării, încep să se rărescă şi frequenţa lor nu 

 mal este constantă ; ea scade încetul cu încetul, până când dispare 

 cu totul fără însă ca ventriculul, atât în experienţa a 9-a cât şi în a 

 lo-a, să'şl fi pierdut excitabilitatea şi contractilitatea sa; ori-ce por- 

 ţiune a inimel adusă ast-fel în repaos, se contracta în urma ori- 

 cărei excitaţiuni fie mecanică ori electrică. In experienţa a i o-a 

 am avut ocasiune să observ câte-va caşuri, unde auriculele, deşi 



