BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIfNŢE 65 



f^C2ndii-se legătura, după ce ort-ce contracţiune isolată a auricu- 

 lul şi a ventriculul a dispărut complect. Idea de a desface legă- 

 tura, înainta de a înregistra contracţiunile provocate, 'mt-a venit 

 din timpul când mS ocupam cu controlul experienţelor luî Stan- 

 nius şi presintă avantage asupra celeî d'intâiii din următorul 

 punct de vedere : legându-se sinusul, restul inimeî este lipsit de li- 

 chidul sSQ nutritiv şi după un timp, maY mult orî mat puţin înde- 

 lungat, atât excitabilitatea cât şi contractilitatea sa, devin din ce în 

 ce maî slabe, aşa că e nevoe maY tot-deuna, ca şi intensitatea exci- 

 tantului să fie în mod corespunzător mărită. Desfăcendu-se însă 

 dupe câte-va minute legătura, sângele, grămădit în sinusul venos, 

 năvălesce în auricul şi în ventricul şî le destinde forte mult ; însă 

 aceste porţiuni ale inimeî nu maî îşî recapătă proprietatea de a se 

 contracta spontan, de cât numaî fiind excitate artificial, şi rSmân 

 pline cu sânge ; în acest cas presenţa lichiduluî nutritiv face, ca 

 atât excitabilitatea cât şi contractilitatea, să fie maî mult timp păs- 

 trată, maî ales caprin contracţiunile inimeî, provocate în mod arti- 

 ficial, o circulaţiune, deşi neregulată, are totuşî loc. 



Excitarea am făcut-o asupra verfuluî ventriculul, lipsit de celule 

 ganglionare nervose ; am întrebuinţat tot-de-una un curent de in- 

 ducţiune mijlociu şi am luat tote precauţiunile necesare pentru a 

 evita orî-ce curent extrapolar. In ceea- ce privesce representarea 

 cât se pote maî fidelă a curbelor de contracţiunî succesive ale ven- 

 triculul şi ale auriculuî, am avut grijă, ca verful acelor inscriptore 

 respective precum şi acel al semnaluluî electric să se afle tot-de-una 

 exact în aceaaşî linie verticală. 



In aceste condiţiunî aflându-se inima, orî-ce excitare directă a 

 verfuluî ventriculul, provoca o contracţiune a acestuia, căreî îî urma 

 în mod regulat şi câte o contracţiune a fie-căruî din auricule ; în 

 tote caşurile, auriculul drept a fost acela a căruî contracţiunî au fost 

 înregistrate. Tabela i graficele I — VII ne represintă în mod cât 

 se pote de clar, o serie întregă de o ast-fel de succesiune a con- 

 tracţiunilor în sens invers. Aicî s'ar putea mesura şi timpul ce trece 

 de la începutul contracţiuneî ventriculul până la începutul contrac- 

 ţiuneî auriculuî, cu alte cuvinte timpul necesar propagaţiuneî exci- 

 taţiuneî de la locul excitat la auricul, pentru a se putea vedea dacă 

 acest timp este egal saQ nu cu acel al propagaţiuneî excitaţiuneî 



