70 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 



ganglionară pentru a deveni o proprietate a acestea, este greii de 

 admis fără sa se causeze turburărî seriose în circulaţie. Obiecţiunea 

 ce ar putea fi adusă, că o diferenţiare funcţională pote avea loc 

 între celulele inimeT embrionare fără ca o diferenţiare anatomică să 

 se observe în mod distinct, nu mat pote avea loc în urma cercetă- 

 rilor luî His şi Romberg (21), carY au probat, că celulele ganglio- 

 nare cardiace nu'şî aQ originea lor pe loc, prin o diferenţiare însuşî 

 a unor celule embrionare din inimă, ci ele vin din afară de inimă, 

 de la ganglioni! spinalî şi anume prin o emigrare, care are loc de 

 a lungul arterelor pentru paserT şi mamifere şi de a lungul vinelor 

 pentru peştt şi batraciene. 



Că excitaţiunea normală a ritmul uY cardiac plecă din sinus nu 

 maî încape nicT o îndoială ; cum că acesta excitaţiune pare maY 

 sigur a fi de natură musculară, am vSc^ut şi faptele cart vorbesc 

 pentru acesta ; să vedem acum dacă propagarea acesteY excitaţiunî 

 în inimă se face pe cale nerv6să, orî, după cum pretinde teoria 

 myogenă pe cale musculară şi cu acesta am venit la al treilea punct 

 al chestiuneî ce ne preocupă. 



După cum vedem din graficele contracţiunilor antiperistaltice în 

 inimă, resultă, că excitarea aplicată direct asupra vârfuluî ventri- 

 culul! se comunică mat întâitl acestuia şi apot auriculut, care intră 

 şi mat târziu în contracţiune şi vice-versa, cum e în caşul normal. 

 Că în fine contracţiunile încep de la locul excitat mat întâiti, de 

 unde apot unda de contracţiune se răspândeşte în tote direcţiunile, 

 este un fapt deja pe deplin demonstrat ; cum însă se face acesta 

 transmisiune ? Pentru explicarea acestut fenomen s'aQ dat un mare 

 numgr de teoriî, a căror expunere nu o voiii face aict; însă mfi 

 voiii mărgini în a resuma la un loc acea ce ele în punctele princi- 

 pale au de comun. 



Tote teoriile 4ise ganglionare admit, în general, o proprietate 

 excito-motrice a ganglionulut din sinusul venos, de unde apot pe 

 diferite căt, tot de natură nervosă, excitaţia normală ajunge la au- 

 ricul şi ventricul şi anume, sad direct, prin ramurile nervose ce s'ar 

 termina direct la celula musculară sau indirect, prin intermediul 

 unuia sati mat multor gangliont, adică în mod reflex. Cum că exci- 

 taţiunea motrice nu merge de la sinus direct la auricule şi la ven- 

 tricul este faptul, că nerviî, ce se duc de-a dreptul de la sinus la restul 



