72 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



unda de contracţiune începe tot-de-una de la locul excitat, pentru 

 a se răspândi apoY în tote direcţiunile, nu pote fi explicat cu ajuto- 

 rul teorieY nervose, căcî excitarea localisată directă a vîrfulut ven- 

 triculuî, lipsit de ganglionY, ar trebui, dupe dînsa, să pună în contrac- 

 ţiune maY întâî basa ventriculuî ; ceea-ce însă nu corespunde cu 

 faptele observate relativ la acesta. 



Nu maî puţin greti de explicat cu ajutorul teoriet nerv6se este şi 

 faptul că excitarea locală directă a vîrfulut inimeî, separat de basă 

 produce o contracţiune a întreguluî vîrf. 



Dar dacă conducerea excitaţiuneî normale în inimă nu se face 

 pe cale nervosă se face ea pe cale musculară ? In acest din urmă 

 cas propagarea maY încetă a excitaţiunet prin pereţiY auriculuY şi 

 ventriculuY devine maY uşor explicabilă; acesta fiind o proprietate 

 distinctă a elementuluY muscular faţă de cel nervos şi particularita- 

 tea histologică sub care ni se presintă celule musculare cardiace, 

 precum şi modul de unire între ele ast-fel ca să formeze un singur 

 tot, par că sunt în acord cu funcţiunea ce ati de îndeplinit. 



Cum însă s'ar explica faptul că trecerea excitaţiuneY normale de 

 la sinus la auricule şi de la auricule la ventricul este mult maY în- 

 cetă de cât, ceteris paribus, prin pereţiY acestor porţiunY ale inimeY ? 

 Asupra acestuY punct nu avem nevoe, dupe teoria myogenă, să 

 alergăm la ajutorul hipoteselor din faptul, că aceste punţY de trecere 

 dintre diferitele porţiunY ale inimeY, presintă o caracteristică ce ne 

 explică cât se pote de natural acesta întârziere. In adevăr aceste 

 regiunY conţin, după cum cercetările maY noY ne o probează, fas- 

 cicule bogate de fibre musculare, carY însă se presintă sub un as- 

 pect cu totul altul de cât celulele musculare din alte regiunY ale ini- 

 meY; ele se apropie forte mult de celulele musculare embrionare, 

 fiind mult maY bogate în substanţă protoplasmică şi sărace în 

 striaţiunY, ceea-ce probeză că ele şi-aQ păstrat caracterul lor embri- 

 onar şi din punct de vedere funcţional ; şi se ştie, că în acesta 

 stare de desvoltare embriologică maY inferioră, celulele muscu- 

 lare presintă, în general, o excitabilitate maY mare însă o conduc- 

 tibilitate maY mică. 



Resultă însă întrebarea : dacă atât causa bătăilor ritmice cardiace 

 cât şi calea pe care se face propagarea excitaţiuneY normale sunt 

 de natură musculară, ce rol ar maY românea atuncY de îndeplinit 



