80 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 



tru reg-iunea nostră pontică, a cărora enumerare urmeză deaseme- 

 nea la alt loc. 



Regiunea montană^ care ocupă la not un teritoriu relativ mat 

 mare de cât d. e. in România, adică mat mult de cât jumătatea ţ6- 

 reY, situată spre apus şi sud, aparţine domeniulut florei baltice 

 (după împărţirea profesoruluî Kernsr din Viena), 



Regiunea baltica coprinde acel teren care la începutul epocet 

 cuaternare a fost acoperit în mare parte de gheţarY, saQ de stepă 

 arctică, umedă (tundra), în unele părţî scutite şi inclinate chiar şi 

 de pădurî de conifere şi de mesteacăn, iar maî terc^itl de stepe us- 

 cate ; ea se estinde peste şesurile Germanieî şi Rusieî septentrio- 

 nale, ocupă părţî însemnate, maî ales platouriî şi munţiî Europeî 

 centrale, a Alpilor, Sudeţilor şi Carpaţilor şi se hotăresce spre Nord 

 cu regiunea arctică (lipsită de vegetaţie arborescentă), iar spre Sud 

 cu regiunea pontică (zona de stejarY şi de stepă) din Rusia orien- 

 tală şi meridională. Ajungând în Galiţia orientală la polele Carpa- 

 ţilor, flora baltică se estinde spre Sud-Est, rămânând însă restrânsă 

 asupra regiune! montane; ea urmeză într'un cerc curbat conform 

 configuraţiuneî Carpaţilor orientalY şi meridionalT până în Nordul 

 porţilor de fer şi probabil mat departe în regiunile montane supe- 

 ri6re ale peninsule! balcanice. O insulă «baltică» se află în munţit 

 apusenY în Transilvania. Flora baltică-carpatină separă teritoriile 

 cu caracter pontic al şesurilor Ungarie! şi Transilvanie! de către 

 regiunea pontică din Bucovina, România, Rusia meridională şi Po- 

 dolia galiţiană. 



In timpul recent regiunea baltică e caracterisată prin un climat 

 în genere ma! temperat, ma! umed şi prin ploile ma! abundente în 

 lunele Iulie şi August. Vegetaţiunea spontană e compusă în cea 

 ma! mare parte de păduri acerase; în părţile inferiore se află şi 

 fagul ca element forte caracteristic. Solul umed e acoperit cu muşc! 

 şi filicee abundente; familiile Lycopodiaceelor, Pyrolaceelor, Vac- 

 cineelor şi Ericeelor sunt propri! aceste! regiun!. La no! în Buco- 

 vina se pot distinge duo6 sub-regiun! al flore! baltice : cea mon- 

 tană inferior ă de la 400 m. până la 700 sati (după localitate) 900 

 metri d'asupra măre!, şi cea superioră de la acesta înălţine până 

 la limitea vegetaţie! arborescente. In regiunea montană inferioră 

 pădurile ss compun ma! ales de bra^! (Abies pectinata D. C.) fag! 



