BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 85 



Malul stâng al SiretuluT, cu clina spre amea^â-^i, portă însă 

 caracterul curat pontic : coniferele lipsesc de tot ; pădurile se com- 

 pun de stejarY, carpinT, ulmT, etc. ; pămentul în pădure e uscat, în 

 cât nu e favorabil pentru flora de muscY, care române puţin desvol- 

 tată, tot aşa filiceele afară de Pteris aquilina. In schimb însă întâl- 

 nim acolo tufe de porumbel (Prunus spinosa) apoî Crataegus 

 Oxyacantha, Viburnum Opulus, iar pe fineţe: Cytisus hirsutus şi 

 alte plante pontice. Dintre lepidoptere se află între altele : Papilio 

 Podalirius şi var Zanclaeus, Thecla Ilicis, Argynnis Laodice şi 

 multe heterocere meridionale, carî ajung- acolo limitea lor de răs- 

 pândire spre regiunea montană. Caracterul vegetal, faunistic şi fi- 

 siognomic e acolo forte asemănănat, am putea 4'ce identic cu re- 

 giunea colină din nordul MoldoveY. 



Limitea floristică este însă alt-mintere de tot independentă de 

 înclinaţia colinelor, care n'are de cât urmarea, că (de pildă în valea 

 SiretuluY) contrastul devine maY pronunţat şi maî nemijlocit prin 

 înclinaţia meridională a aceleT părţY, care portă caracterul pontic. 

 Tot acelaşî caracter pontic '1 aflăm însă şi pe clina nordică a ace- 

 loraşt coline dintre Ropcea şi Cuciurul mare, de unde ele descind 

 spre basinul Prutulut. MaY departe spre nord şi răsărit intrăm cu 

 totul în domeniul floreY pontice, care nu e întreruptă de cât prin 

 câte-va insule montane (însă fără conifere) în părţile cele maY înalte 

 ale unor elevaţiunY carY întrec 500 metri, în împrejurimea Cernău- 

 ţuluY şi între Prut şi Nistru. 



De asemenea domineză pe malul drept al SiretuluY cu aceaşY 

 esclusivitate flora montană cu pădurY de brad, care se lăţesc spre 

 sud, de la Ropcea spre PătrăuţY şi BudeniţY, spre valea Şiretului 

 celuY mic, cu tote că exposiţia e acolo meridională. Acesta zonă 

 montană inferior ă cu tot acel caracter vegetal şi faunistic ca 

 şi în valea Şiretului să estinde apoY fără întrerumpere şi maY 

 departe în aceeaşY direcţie (spre sud), ocupând şi părţile maY puţin 

 elevate ale munţilor, carY aparţin deja formaţiuniY de gresie carpatină. 



In genere să pote ^ice despre caracterul floreY şi faunet bucovi- 

 nene că pe de o parte regiunea inferior ă^ colină, cu caracter 

 pontic^ iar pe de altă parte cea montană superioră sunt cele maî 

 avute în privinţa cantităţiY speciilor. 



