BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 87 



austriaca Hbst., Cetonia speciosissima Scop., Aurigena lug-ubris V., 

 Acmaeodera deg-ener Scop,. Corymbites sulphiiripennis Germ., 

 Gnaptor spinimanus Pali., Anthicus axillaris Schm., Zonabris 

 FiissHni Pz., Meloe cicatrfcosus Leach., Hypera denominanda Cap., 

 Chlorophanus excisus F. Larinus longirostris Gyll,, L. obtusus Gyll., 

 L. turbinatus Gyll., Lixus cardui Oliv, Morimus tristis F., Chryso- 

 chus pretiosus F., Luperus violacens Har., Entomoscelis sacra L., etc. 



Aceste speciî, cart aQ de lipsă pentru desvoltarea lor o căldură 

 maî intensivă în lunele de vară rSmân restrinse în occidentul Kuro- 

 peY asupra părţilor maî meridionale ; limita lor polară e îndreptată 

 de la S.-V. spre N.-E., prin urmare ele se răspândesc aici în Bu- 

 covina maî spre nord, de cât în Europa occidentală, ajuno^ând la 

 noi punctul cel maî septentrional. Ele sunt — maî mult sau maî 

 puţin — indiferente faţă de răcela ierneY nostre continentale. 



Multe dintre aceste speciî, precum şi dintre cele pontice (carî 

 vor urma) sunt propriî părţilor maî jose ale văilor n6stre carî sS 

 ţin de sistemul danubian ; ele nu pătrund decî în Galiţia, care 

 aparţine în cea maî mare parte saQ basinuluî mariî baltice, apoî a 

 Nistruluî, şi abia în colţul cel maî oriental la basinul Dunăriî, prin 

 valea superioră a Prutuluî, care portă acolo încă caracterul montan. 

 Aceste speciî, carî se tot înmulţesc prin descoperirî nouS, dati/a/i- 

 neî nostre bucovinene un caracter meridional, maî ales în com- 

 parare cu ţările vecine spre nord şi cu Europa centrală şi occiden- 

 tală, ataşându-ne la fauna basinuluî Dunăriî de jos şi în special la 

 fauna adacicăi). 



Pe de altă parte însă întâlnim în Bucovina şi un grup de speciî 

 nordice, cu o limită ecuatorială. Acestea sunt speciî propriî şesu- 

 rilor baltice, din nordul Germanieî, Rusieî etc, aceleî regiunî, care, 

 precum am arătat, stă în legătură prin Sudeţiî şi Carpaţiî Silesieî 

 cu munţiî noştri. 



Aflăm decî în Bucovina şi forme ale şesurilor baltice, carî însă 

 aicî sunt restrinse pe regiunea montană. 



Dintre acestea cele maî multe vor pătrunde probabil (precum o 

 vedem la lepidoptere şi la plantele) până în munţiî Românieî, 

 unde ajung punctul cel maî meridional al rSspândireî. 



Dintre plante amintim specia cea maî caracteristică pentru flora 

 baltică: earba negră (Callunavulgaris Salisb.) care ajunge la Slănic 



