nULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



209 



Ar fi fost suficient pentru acesta de a lua ca punct de plecare 

 tetrametoxidesoxibenzoina 3 4 3' 4'. 



Acesta putea produce o reacţiune cu aminoacetalul după una 

 satî alta din cele 2 ecuaţiiinî următore : 



CII.O 

 CHjO 



I. 



(aH,OX, = Cll CHjO 



+ 



-CO H,N GH., Q\\/) 



I 



GH = GH 



-G = N 



I 

 GJIij 



+ H.iO + 2CJI,0H 



CH3O 



-OGH3 L J_()GI[j 



"T' I 



OCH3 OGH^ 



OCIfa OGH3 



J^ I 



(G2H£,0)2 = G1I GlLO^-^^~^_Cir = GII 



+ 



CO H2N cu., 



I 



cu., 



+ 11./) -\- CaH^OH 



— G = N 



I 

 GH, 



II. 



-OG II. 



OGIL 



OClfa 



OCII, 



In cel d'ântâiQ cas, reacţiunea dă nascere la papaverina, în al 

 duoilea la un îsomer al acestuT alcaloid. Dar este maY mult ca pro- 

 babil că condc^nsaţiunea s*ar face după prima ecuaţie, fie în para 

 în raport cu unul din metoxili ; în adev6r Fritsch obţine cu pipe- 

 ronalul,m'îtilena-dioxi-isochinoleina B — 2, 3,şinuisomerulsSii 3, 4. 



ILC 



GH., 



-CHO 



Clf = GH 



-CH = N 



Tetrametoxidesoxibeuzoina 3. 4. 3'. 4'. nu era cunoscută. 



