BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 399 



Gemisch von pikrinsaiieren Ammoniak und Osmiuni fixirt. An 

 solchen Prăparaten sicht man die scharf umschriebenen, ovalen 

 farblosen Tastzellen den violett orefărbtenMeniskenanlieeen. Doch 

 liegen letzter auch solchen Zellen an, die sich von den iibrigen 

 Epithelzellen der Reihe diirch nichts unterscheiden, so dass die Spe- 

 cifictact dieser Zellen, fraglich oder wenigstens sehr schwer zii de- 

 monstriren ist.» Decî celulele tactile nu sunt celule nervose, precum 

 am constatat deja în lucrarea mea despre nerviî perilor tactilî, ba 

 chiar nîcî măcar celule sensitive sui generis, ci simplamente celule 

 epiteliale, ale cărora specificitate constă numaî întru aceea că staQ 

 în legătură cu terminaţiunY de nervT. Ele sunt, precum am amintit 

 în scrierea despre nerviî din cerul gureî, granulose şi granulele lor, 

 carî se coloreză cu albastru metilenic, se pot identifica cu granu- 

 lele tigroide constatate de către Dogiel (5) în celulele tactile ale 

 corpurilor grandryane. Atâta despre sediul, forma şi structura ce- 

 lulelor tactile. 



Trecem la partea integrantă a tractatuluî acestuia, la referinţele 

 între nerfî şi celulele tactile, la situaţiunea, forma şi structura me- 

 niscilor tactilT. 



Cu privire la punctul prim trebue de amintit ceea-ce spune 

 Szymonowicz ( 1 4) adică, că menisciî se află la partea inferioră 

 saQ d'asupra celulelor tactile,'ceea-ce însă provine cu mult mat 

 rar ; une-orî însă putem observa că se alipesc de celule din lăturîj 

 pe când Ranvier crede că menisciî se află numaT la partea infe- 

 rioră a celulelor tactile. In genere putem observa că menisciî tac- 

 tilî sunt orientaţî paralel cu suprafaţa peliî, lie că se află dedesubt, 

 d'asupra, saQ în laturea celulelor tactile ; acesta am amintit deja în 

 tractatul despre cerul guriî (3, p. 435). 



Despre forma meniscilor tactilî a fost vorba deja sus în partea 

 introducgt6re. Rgmâne decî punctul principal despre structura lor. 



Ostronmow ( i o) este primul care a constatat factul, că menisciî 

 arată la mărimea cea maî extremă o structură flrosă, reticulară. 



Structura acesta am observat'o şi eQ ; ea se cunosce pe deplin 

 din figurile relative ale tractatuluî meti despre nerviî perilor. De 

 forte mare importanţă însă este afirmaţiunea luî Dogiel la finea 

 tractatuluî sgQ despre nerviî corpurilor grandryane: «Die hier an- 

 o-efuhrten Beobachtuncren weisen darauf hin, dass in den Graud- 



