Apr 
hvor den nederste ender med et knudeformigt Fremspring. 
Den 3die Kjøl er beliggende lidt nedenfor Valvlernes Centrum 
og har et mere lige Forløb. Den er noget uregelmæssigt 
knudret og især i sit bagre Parti stærkt fremspringende, samt 
forbinder sig ved en mindre tydelig Udløber med den foregaa- 
ende Kjøl noget ovenfor Skallens bagre Fremspring. Den ne- 
derste Kjøl endelig ligger ganske nær Ventralkanten og har 
som denne et jevnt buet Forløb; den fortsætter sig lige ud paa 
Valvlernes bagre Fremspring, hvor den støder sammen med 
den nederste af de dorsale Kjøle. Ogsaa denne Kjøl er stærkt 
fremspringende, hvorfor Skallen seet fra den ene af EFnderne 
viser sig ligesom tvært afkuttet nedentil. Alle de 3 sidst- 
nævnte Kjøle forenes fortil ved en noget bueformig Tværeom- 
missur, der omgiver Skallens forreste Indsnit i nogen. Afstand 
fra Kanten og nedentil danner et vinkelformigt Fremspring. 
Valvlernes Qverflade er uden tvdelige Haar, men derimod 
overalt mellem de ovenbeskrevne Kjøle forsynede med smaa 
uregelmæssigt kantede og i Midten fordybede Felt eller Gru- 
ber. — Hannens Skal (Tab. IX, Fig. 11) er meget ulig samme 
hos Hunnen og ogsaa kjendelig mindre, idet den kun opnaar 
en Længde af noget over 2 mm. Den er seet fra Siden af en 
meget smal, aflang oval Form, med Høiden neppe mere end 
halvt saa stor som Længden. Den dorsale Kant er, ligesom 
den ventrale, kun ganske svagt buet, men sænker sig bagtil 
temmelig pludseligt ned mod det bagre Fremspring af Skallen. 
Det forreste Indsnit er særdeles bredt, endog noget stumpvink- 
let, og Rostraldelen er mindre nedbøiet, samt noget skjævt af- 
kuttet i Enden, med det nedre Hjørne mindst fremspringende. 
Kanterne af Indsnittet er forsynede med en særdeles bred og 
klar, tværstribet Membran. Valvlerne er betydelig tyndere end 
hos Hunnen og mindre kalkholdige, men viser en fuldkommen 
lignende areoleret Structur. Derimod er der kun yderst svage 
Spor af de hos Hunnen saa skarpt markerede fortykkede 
4* 
