20 je 
skjelligt formede, med Kløer eller Børster forsynede Plader, 
svarende til den saakaldte Postabdomen hos Cladocerer og Phyl- 
lopoder. Disse Plader, der ialmindelighed forestiller kraftige 
Bevægeapparater, kan dog hos visse Former (Uytheriderne) være 
ganske rudimentære. Mundaabningen er fortil overdækket af 
en somoftest stor, hjelmformig Overlæbe og er ogsaa i de fleste 
Tilfælde begrændset bagtil af en vel udpræget, tildels temmelig 
compliceret Underlæbe. Analaabningen ligger hos alle bekjendte 
Ostracoder mellem Caudalgrenene. Hvad Lemmerne angaar, 
saa er de, sammenlignet med hvad Tilfældet er hos andre Cru- 
staceer, i høi Grad reducerede i Antal og, i Overensstemmelse 
med den stærke Forkortning af Legemets Bugside, tæt sammen- 
trængte paa et indskrænket Rum, saa at det ofte bliver van- 
skeligt nok med Sikkerhed at bestemme deres Rækkefølge. De 
er ogsaa udviklede paa høist forskjellig Vis hos forskjellige Fa- 
milier, og homologe Lemmer er i Overensstemmelse hermed 
ofte beskrevne under meget ulige Benævnelser, hvad der tildels 
har vanskeliggjort en exact morphologisk Sammenligning. Især 
er dette Tilfældet med de Lemmer, som følger bag Munden, 
hvoraf et større eller mindre Antal er benævnt, alt efter deres 
Structur og Function, dels som Maxiller, dels som Fødder. Hos 
Cypridina adskilles saaledes 3 Par Maxiller og kun 1 Fodpar, 
hos Oonchoecia og Cypris 2 Par Maxiller og 2 Fodpar, men 
hos Cythere og Bairdia kun 1 Par Maxiller og 3 Fodpar. Der 
er selvfølgelig intet iveien for, at Lemmerne benævnes i Over- 
ensstemmelse med deres Structur og Function, men man maa 
herved vel huske paa de virkelige Homologier. Det vil saa- 
ledes, naar man gaar ud fra Forholdet hos Cypris, være urig- 
tigt og vildledende at sige, at hos Cypridina mangler lste Fod- 
par, medens der er et Par overtallige Maxiller, eller at der hos 
Cythere er et overtalligt Fodpar og at et Par af Maxillerne her 
mangler. Sagen er, at hos de ovennævnte Typer er Lemmernes 
Tal i Virkeligheden det samme, og selvfølgelig har hvert Par 
hos den ene Form sit fuldkomne Homologon hos de øvrige. 
