Jer 0 
Hjertet (h) sin Beliggenhed. Dyrets Bagkrop er, navnlig 
hos Hunnen, særdeles voluminøs og viser hos denne sidste 
bagtil i Midten et stumpt Fremspring. Den er, som hos 
Cypridiniderne stærkt nedadkrummet, saa at Halepladerne 
ialmindelighed træder frem fra Skallens nedre Rand mere 
eller mindre langt fortil. De postorale Lemmer bliver der- 
for ogsaa her sammentrængte paa et forholdsvis lidet Rum, 
dog saaledes, at her deres Rækkefølge altid er tydeligt 
udpræget. 
Af Øine findes intet Spor, og heller ikke noget Oeellus 
er her tilstede. Derimod forekommer hos visse Arter, f. Ex. 
hos vore 2 nordiske Former, i det basale Parti af Iste Par 
Antenner en Del eiendommelige lindseagtige Legemer, der 
maaske tør ansees for et Slags ufuldkomne Synsapparater. 
Hos de middelhavske Former har det ikke lykkets mig at 
paavise dem. 
Imellem Basis af lste Par Antenner udspringer hos 
alle herhen hørende Former en stærkt udviklet Pande- 
tentakel, der viser en meget udpræget Forskjel hos de 
to Kjøn. Hos Hunnen er den (Tab. XII, Fig. 1,t; Fig. 2) 
af simpel eylindrisk Form og kun ganske svagt udvidet i 
sit ydre Parti, der neppe rækker til Skallens Forende. 
Hos Hannen derimod er den (Tab. XIII, Fig. 1,f; Fig. 2,f; 
Fig. 5) betydelig stærkere forlænget og navnlig udmærket 
derved, at dens ydre stærkt opsvulmede Parti er bevægeligt 
articuleret til den øvrige Del, med hvilken den ialmindelig- 
hed danner en Vinkel. Dette eiendommeligt omformede 
Endeparti rager frit frem fra Spidsen af Rostrum (Tab. 
XIII, Fig. 1,f) og er fint cilieret i den nedre Kant. 
1ste Par Antenner er hos Hunnen (Tab. XII, Fig. 1,a!; 
Fig. 2) kun svagt udviklede, og som det synes fuldkommen 
ubevægelige. De bestaar hver af en simpel cylindrisk, lige 
fortilrettet Stamme, der er af en særdeles tander Structur 
og uden nogen tydeligt udpræget Leddeling. Til Spidsen 
