— 103 — 
og har det ydre Hjørne tæt cilieret, det nedre forsynet 
med en enkelt Børste. 4de Led er betydelig kortere end 
3die, noget udvidet mod Enden og i den øvre Kant fint 
cilieret, i den nedre forsynet med en tynd, noget bugtet 
Børste. Sidste Led endelig er saa lidet, at det kun med 
Vanskelighed kan sees, især da det ligger ligesom indsæn- 
ket i det foregaaende Led. Det bærer 3 temmelig ulige 
Torner. Den øverste af disse udmærker sig, ligesom hos 
de øvrige Arter af Slægten, derved at dens ydre Parti er 
forsynet med tynde Sidetorner, kamformigt ordnede i en 
enkelt Rad, dog saaledes, at den inderste og største af dem 
er fjernet fra de øvrige ved et større Mellemrum. Den 
midterste Torn er betydelig mindre og og tyndere, hvori- 
mod den nederste er, uligt hvad Tilfældet er hos de øvrige 
bekjendte Arter, meget stærkt udviklet, betydelig større 
end de øvrige og næsten af Fodens halve Længde. Begge 
de 2 sidste Torner er forøvrigt ganske glatte, uden Spor 
af Sidetorner. 
Halegrenene (Fig. 1, ep; Fig. 15) er vel udviklede, 
stærkt chitiniserede og meget bevægeligt articulerede med 
Bagkroppen, saa at de snart kan bøies ind under samme, 
snart strækkes lige bagud. Af Form er de temmelig ulig 
samme hos P. mytiloides og hispida og ligner mere samme 
hos P. trigonella. De er dog forholdsvis stærkere afsmal 
nende mod Enden, som er meget skjævt afskaaret, uden 
tydelig Begrændsning mod Dorsalkanten. Ved Enden er 
de, som hos de øvrige Arter, bevæbnede med 2 stærke 
Kløer, hvoraf dog den yderste her er meget mindre end 
den anden og neppe mere end halvt saa lang. Af de til 
Dorsalkanten fæstede Børster er den yderste rykket nær 
ind mod Apicalkløerne og er temmelig stærk, næsten klo- 
formig. De 2 øvrige Børster staar tæt sammen noget nedenfor 
Midten af Halegrenens Længde og er betydelig tyndere 
samt stærkt bøiede. Lige bag Halegrenenes Fæste gaar 
