— 111 — 
gaaende Slægt forekommende Knippe af lange Børster. 
Næstsidste Led har i Midten af Forkanten en enkelt kort 
Børste og ved det bagre Hjørne 2—3 lignende; desuden ud- 
gaar fra Enden af Forkanten 2 kraftige nedadrettede Kløer. 
Sidste Led endelig er særdeles lidet, men bevæbnet med 4 
kraftige Kløer, hvoraf de 2 midterste er længst og omtrent 
saa lange som de 2 sidste Led tilsammen. Hos Hannen er 
disse Lemmer (Fig. 1, a*; Fig. 3) kjendelig større og har, 
som allerede af Lilljeborg paavist. I Led flere, idet næst- 
sidste Led her er delt i 2 tydeligt begrændsede Segmenter; 
fra Enden af det Iste af disse Segmenter udgaar paa den 
indre Side 2? eiendommeligt modificerede Torner (Fig 4), der 
er noget fortilbøiede og ender med en klar pladeformig ud- 
udvidet Del (Fig. 5). 
OQverlæben (Fig. 1, L; Fig. 6) er temmelig stor, af hjelm- 
dannet Form, med Forkanten jevnt buet og endende bagtil 
med et vinkelformigt Fremspring. 
Underlæben (Fig. 6) er tydeligt udviklet og støttet ved 
flere stærke Chitinlister, hvoraf en paa hver Side har en 
Rad af grove Tænder. 
Mandiblerne (Fig. 1, M; Fig. 7) er kraftigt udviklede og 
har Tyggedelen stærkt chitiniseret samt bevæbnet paa den 
noget skraat afskaarne Ende med omtrent 6 ganske korte, 
tildels tvekløftede Tænder, mellem hvilke der staar stive 
Haar; 1 Forkanten af denne Del findes en enkelt kort Bør- 
ste, der paa langt nær ikke rækker til Tyggeranden. Pal- 
pen er kjendelig kortere end selve Mandibelen, stærkt 
krummet og som sædvanlig sammensat af 4 Led, hvoraf 
Basalleddet er det største. Dette Led er noget indknebet 
ved Roden og bærer i den nedre noget udbuede Kant 3 
cilierede Børster, hvoraf den forreste er meget kort. Til 
Ydersiden af Leddet er fæstet et vel udviklet saakaldt 
Branchialvedhæng, der er rettet opad og forsynet med 6 
stærke Fjærbørster. 2det og 3die Led er næsten af ens 
