198 



Strøm skaffede sig forst dybere zoologisk Kundskab ved 

 sine anatomiske Studier af Havsneglene i Sommeren og 

 Høsten 1769; da han mange Aar tidligere, i den afsides 

 Hjemstavn, stærkt optagen af præstelige Forretninger, udar- 

 beidede sit store topograpliiske Værk, kunde han derfor intet 

 Anstød finde ved at tillægge Fiskebjørnen Nr. 2 »i Stæden 

 for Indvolde en haard Massa, liig en sort Achat« i). »Oska- 

 biørn eller Ønskebiørnen,« siger Olafsen''), »bliver de 

 Norskes Fiskebiørn, og er den store Oniscus, der, lige- 

 som de andre, har 14 og ikke 12 Been, som Pontoppidan^) 

 beretter. Ovarium, som nu er sort, nu rødagtigt, og bliver 

 haardt og glindsende, naar det er tørret, kaldes Ønske- 

 steen. De Gamle have troet, at naar man holdt den paa 

 Tungen, og især, hvis man havde den levende Ønskebiørn i 

 Munden, skulde man faae hvad man ønskede." Otto Fabri- 

 cius gaaer en Middelvei, idet han lader Tarmen gjennemløbe 

 den seige Klump ''). 



15. Naar Ungerne af Cymothoa oestrum forlade Ruge- 

 posen, have de en skarp Panderand, vel udviklede, aflang- 

 runde, fremragende, sort pigmenterede Øine, slanke, børste- 

 dannede Antenner, de bageste saa lange, at de naae tilbage 

 indtil midt paa Stjerten, slanke Been med lange Khier, der 



morbos commendatur , inprimis autem contra nauseam rnarinam 

 præsentissinio est reniedio , si diglutiatur. In epilepsia et 

 cordis affectibus margaritarurn peragit ofticiuni. Lapideni hunc 

 Islandi Peturs-Stein appellant. (Olig. Jacobæi Mus. Reg. 

 accur. Joh. Lauerentzen. P. 1. Sect. V. Nr. 25. Insectum 

 Oscabiorno dictuni). 



') 1. c. (1762) p. 166. 



-) Olafsens og Povelsens Reise gjennem Island. I. (1772i. p. 610. e. 



3) Her sigtes til »Norges naturlige Historie », II. p. 82. Pontop- 

 pidans Figur (Tavlen pag. 56) synes imidlertid at vise de 14 

 Been. 



*) Abdomen subtus vestit cutis nuda, continens succum brunneum 

 (qui auctoribus lapis Petri) per cuius medium intestinum unicum 

 rectum de capite in anum procedit. (Fauna Groenl. p. 250, 

 Oniscus psora). 



