181 



han ikke mindedes at have iagttaget Noget i Cirolanernes 

 Leveniaade, som passede til de Slutninger, man maatte drage 

 af deres Mundbygning, fortalte han, at han engang paa 

 norske Kyst, udfor Trondhjem, havde truffet en stor Torsk 

 vrimlende fuld af Cirolana borealis. Krebsen havde ædt saa 

 store Huler i Kjødet, at der ikke var stort Mere tilbage af 

 Fisken, end Skind og Been. I Hastværket med den rigelige 

 Fangst vilde Prof. Krøyer hjælpe sig ved at holde nogle i 

 den lukkede Haand, men de bede saa glubsk om sig, og 

 gnavede saa følelig, at han strax maatte slippe dem. 



8. Den tredie Type er Serolidernes (tab. X. fig. 2, 

 Serolis orbignyana M. E.). 



Mandibelskaftet (m. fig. 2. a) danner en meget stor, 

 flad, skjæv, skraat liggende Firkant, der tilkjendegiver sig 

 som næsten udelukkende bestemt til Bøiemusklernes Be- 

 fæstelse, idet Palpen først udspringer fra det bageste Yder- 

 hjørne. Ogsaa Yderfligen har en lignende Form, men er 

 noget afkneben fra Skaftet paa det Sted, hvor den store 

 Overlæbe (1. fig. 2. a) begynder at dække den fortil: Knuse- 

 tand fattes; Gribedelen (m. fig. 2. c. den venstre ovenfra, 

 2. d. indenfra, 2. e. seet fra Toppen, 2. f. den høire inden- 

 fra) er tyk, let skeedannet, i Enden tvært afhuggen, med 

 plump, afrundet Kant: høire og venstre Fligkant mødes 

 nøiagtig, men uden at gribe over hinanden. Inderfligen lille, 

 deelt i to Blade, som ere fæstede et Stykke fra hinanden, 

 tæt oppe under Yderfligens Gribedeel: paa høire Mandibel 

 (m.* fig. 2. f) ere begge Blade meget smaa, bløde, tvegreuede; 

 paa venstre Mandibel (m.* fig. 2. c. ovenfra, 2. d. indenfra, 

 2. e. seet fra Toppen) er det forreste Blad derimod meget 

 forstørret, tykt chitiniseret, og efterligner selve Yderfligens 

 Gribedeel ved sin plumpe Bøileforra og tykke, afrundede 

 Tværkant. Mandibelpalpen lang, smækker, de to første Led 

 indpassede i en Rendehuling langs Skaftets ydre Rand og 

 fremefter mellem Mundskjoldet og de bageste Antenners 

 Rodled, det lille Endeled strittende ud mellem Antennerne 

 (fig. 2. a). Begge Kjæbepar meget smaa, fuldstændig dæk- 



