170 



som Isopoderne. Det Trin, de indtage i Leddedyrideens Ud- 

 viklingsrække , er et af de hoieste, Krebsdyrclassen over- 

 hovedet naaer til, og Sammenligningen med Insektmunden 

 derfor mere nærliggende. Men da de af samme Grund 

 komme til at staae saa lavt som Krebsdyr, at de kunne op- 

 træde i talrige snyltende Skikkelser, er det fremdeles at vente, 

 at man hos dem snarest kan finde Nøglen til Mundformerne 

 hos de sugende Copepoder. Hvorvidt en saadan Forventning 

 vil vise sig grundet, kan i denne første Afhandling ikke 

 nærmere berøres. Kyndige ville dog udentvivl allerede gjen- 

 nem den her forelagte Undersøgelse skimte Anvendelsen. 



2. Skjøndt det er bekjendt nok, at idetmindste nogle 

 af Fiskebjørnene, 



CYMOTHOÆ, 



leve af flydende Næring, og skjøndt Rondelet allerede for 

 meer end tre hundrede Aar siden har sagt om et saadant 

 Dyr, at det suger som en Igle'), bevæger man sig dog 

 paa reen jomfruelig Grund, naar der bliver Sporgsmaal om 

 deres Sugemund. Bosc mener vel, hos en Cymothoa at have 

 seet en fremskydelig Snabel med et Par smaa Palper '-), men 

 Latreille kunde ikke finde et saadant Redskab, der da ogsaa, 

 siger han, vilde være en Anomali i denne Dyreclasse; hvor- 

 imod han formoder, at Kjæberne skydes frem under Sug- 



' ) Piscibus ita hæret , iit eripi non possifc , sugit ut hirudo , nec 

 pi'ius abscedit, quain tabidum et exuccum piscem reddiderit, 

 reperitur cervici mugilum , luporum , et saxatiliura pisciam affi- 

 xus. (Libr. de piiscib. marin. Lugd. 1554. p. 576. De Pedi- 

 culo marino). Træsnitsfiguren foran Rondelets Artikel om 

 Pediculus niarinu^i forestiller en Anilocra. nærmest A. mediter- 

 ranea Leach. 



-) Un su^oir rétractile, sortant de dessous la tete, et accompagné 

 de deux antennules tres- courtes. (Hist, Nat. des Crust. i Dé- 

 tervilles lille Udgave af Buffon, II. p. 208). Den Art, Bosc bar 

 lagt til Grund for Slægtsbeskrivelsen , sees af Afbildningen 

 (PI. 16. Fig. 1) at have været en Cymothoa s. str. ; Briinnichs 

 Fiskebjorn (Entom. fig. 5), som Bosc citerer, var snarere en 

 Anilocra. 



