41 277 



Kindliakkcns Form i Imh'IkiIiI til ilens lievægelse maa skildres liiit n;rrmere. Dens 

 bageste LeUdekmitle er del bageste og yderste, at" Hovedets Cdiitiii skjulte, lYenispringeiide 

 Iljiirne (Fiii\ 1 e. e og Fig. 1 f, e). Længst fortil og ud mod Siden ses 2 fremspringende Knuder 

 (Fig. i c, d og d'i, af livilke jeg efter gjentagnc Forsog maa opfatte den underste, dybest 

 liggende, som den egentlige Leddetap, den anden som en snpplementær Dannelse. 

 Kiudliakken drejes altsaa om en A\e mellem forreste og bageste Leddetap: den stærke 

 Mus en lu s ad due tor sidder el Stykke bagtil paa Kindbakkens Inderrand (Fig. 1 c, f), og 

 den svage M. abduetor paa den modsatte Kant. Et Blik paa Fig. 1 b og Fig. I c \il nii l'or- 

 baabentlig tydelig vise de fleste af de folgende Forliold. Uesultatet af en ARduktiou \il, paa 

 (■rund af Kindbakkens Form og Slilliu;.; va're, at Lahriim lidtes, at Kindbakkens Skjære- 

 rand loftes belyileligl op o?^ drejes noget udad, oi;- at dette isa^r \il va;re Tilfældet med 

 dens bageste, bojt beliggende, i en lang Tap udlobende Skjærerand. I»a M. addu e t o r 

 ligger et godt Stykke indenfor Forbindelseslinien mellem Kindbakkens Leddeboveder, vil 

 den alene af den Grund kunne virke med stor Kraft. Enderesultatet er, at Kindbakkerne 

 kunne galie vidt ud fra hinaiuleu, al den bageste Tand paa deres Skja'rerand kan lilive 

 loftet bojt op over de andre Munddele, og al en Adduklion kan foretages med stor Kraft. 

 — Endnu bm- det omtales, at Kindbakkerne ikke ere forbundne med Paragna t be ru e 

 ("Labiuni", IIy|iopliaryn\i. livis Fliges Yderkant kuu (bekker en lille l'arl af dens Overside 

 paa det Sted, livor den bojer ind mod Alidllinien (livilket til Dels kau ses [laa Fig. 1 n). 



Kindbak ke palpe n uds|iringer noget foran (Tab. I, Fig. 1 c. p) eller noget bag 

 Midten (Tab. I\', Fig. 2 c) af Kindbakkens Yderrand; 2det Led er meget længere end et af 

 de 2 andre; de 2 yderste og særlig det sidste Led ere vel udstyrede med llaar og 

 Borster. 



3. For s te Par Kjæber (Fig. 1 g) er næ-sten af Længde med Kindbakkerne og 

 meget kraftigt. Fm-ste Led (Il bar en ret mærkelig, trelliget Form, dets Flig (l'i er middel- 

 lang, kraftig og ender med en Udvidelse, der paa Indersiden gaar ud i 3, altid med en svag 

 Ledfojning afsatte, noget procesagtige, mod Enden liaarklædte, spidse Torne. Andet Led 

 (2) er vel udviklet, men som sædvanlig kort; tredie Led (3) udvider sig fra Roden stærkt 

 mod Spidsen, det.s yderste Del er drejet noget indefter og er i Enden lidt skraat afskaaren, 

 den derved fremkomne indad vendte Iland er lang eller endog paafaldende lan^ o^ lidt 

 indbugtet, altid besat med en >LTngde lange og kraftige, lidt bevægelige Torne. 



i. Audet Par Kja'ber iFig. 1 b) er anseligt, men altid adskilligt kortere end 

 forste. Forste Led (1) er kort og bredt; andet Led (2) ligeledes kort og bredt, dels 

 Flig (1-) middcllan.i; oii bred, og dennes frie Del kort, rettet noget indad, uicd en skraat 

 afskaaren, lang, med Borster besat Enderand. Tredie Leds Flige (l^)M ere fremadrettede, 



'i (ti;saa lier maa jou eller foriiveile SUulier forelaae en lille .EiKliiiii: af min i «Dijniplina»- logiet 

 ViJensk. .Sol-sV, .Skr.. G. Ripkkc, naturvulonsk. n^ matlipm. AfJ. V. 3. 3Q 



