67 303 



a. Nerocila bivittata (llissu). 



Al' denne Arl har jeg nndersøgl ét Stykke paa c. 2J"'"' Længde, altsaa af en 

 anseelig Storrelse, men det havde endnu Karakteren al' at være en Han, idet Kjadie- 

 foddernes Onidannelt-e (se muler Ceratothoa) ikke var paahegyiidt. (Pullus stad. I/''' iiar 

 jeg ogsaa dissekeret.) De I'(.iran(iringer, en Cyniuthuides Munddele kunne undergaa under 

 Dyrets \'æ\t ug Skil'ten, oplyses ved næste Slægt, og Forandringerne, uicil ind- 

 tagelse al' Kj ;c 1) e f o d d e rn e s Omdannelse, ere ikke og kunne her heller 

 ikke være nær saa store og lydelige s o ni hos Ceratothoa |se senere). 



Del \il dernæst lier paa de Heste Steder va'i'e tilstra'kkeligt at skildi'e IHIVeren- 

 serne mellem denne Form og Rocinela. da de stenune overens i de Heste va'sentligere 

 Foi'hold. 



IJelragter man lloveclet med Munddelene nedenfra af den na'vnie Han (Tah. \, 

 Fig. 31 og ser hort fra den stærkt fremspringende Tande, Antennerne og lign., saa ere 

 DilVerenserne imellem denne og Rocinela (Fig. Il ikke synderlig store. 



o 



1. c. ly peu s og Lah r u m (Fig. 3, h og Fig. 3 al danne en næsten lodret, hred, 

 anselig, temmelig tyndlMade. Fa h ru m (Fig. 3 a, hl er atlang rektangtda-r, tva^rliggende 

 og noget større end den fast ehitiniserede Del af (Hypeus; udenfor det faste Skelet lindes 

 paa hver Side en hred Ura'mme af hindere Hud, og langs Enderanden af Lahruni lindes 

 en lang, smallere, i Midten og noget ud til Siden tiere Gange noget indbugtet, som Helhed 

 ua^slen ret Hudhrænime. 



2. Kindhakkerne iFig. 3, d, Fig. 3 h og l'ig. 3 el afvige adskilligt fra J'>gernes. 

 Deres distale 'l'rediedel er ganske da'kkel af de andre Mumldele. I>en yderste Fjerdedel 

 er drejet vinkidlbrmig og st;erkt indad og (ipail isel fra nedeul; Resien, det |)aa Hovedet 

 indleddede I'arti, er.bredest ved Midlen, hvoi- l'alpeu udgaar, og den hag l'alperoden 

 liggende Del aftager betydelig i Brede bagtil og skraaner i sit Forlob bagud noget mindre ml 

 til Siden end hos Rocinela; hele den ubedækkede Del af Kindhakken afviger derfor adskilligt 

 i Habitus fra denne Slægt. Den sidste Fjerdedel ai' Kindbakken bojer [i 1 u d s e I i g indad 

 (Fig. 3 bl og oiiad (Fig. 3 e) i ^inkler, der na'rme sig belydelig til at være rette, og man 

 fmder lige saa lidt som hos Æija Spor af Ledfojuing paa dette Sled , der forovrigl let 

 gaar i Stykker paa Grund af Kindbakkens solitle Forbindelse med Hovedets Skelet og med 

 Paragnathernes Vderhjorne netop ved denne Ombnjning. Det indad bnjede , lenmielig 

 korte I'arti bli\er bredere mod Spidsen. h\nr del sammi'utrykkes sta.'rkt paa skraa og 

 afskjæres noget skraat, saa at Forhjornet, der tilmed ei- trukket ud i en liaard og spirls 

 Tand, kommer til at ligge ojipe under Kanten af Labrimi, medens den skraa Inderrand 

 retter sig lidt bagud og stærkt nedad i Mnndhiden; denne Imlerrand danner en ganske 



3'J* 



