20 



Gentemot Bethe framdrager emellertid 

 Wasmann talrika företeelser ur myrornas 

 lif, som synas visa, att desamma ej i allt 

 sitt görande och låtande uteslutande drif- 

 vas af instinkter, utan att de äfven ledas 

 af sinnesintryck och af den erfarenhet, som 

 de genom sinnena förvärfva. 



Myrorna mata, såsom bekant, ej allenast 

 sina larver, utan äf\'en sina kamrater samt 

 en mängd andra, insekter, hvilka såsom gä- 

 ster lefva i deras samhällen. Larverna 

 kunna ej tillkännagifva sin önskan att blif- 

 va matade, men myrorna och gästerna göra 

 vanligen detta genom särskilda rörelser af 

 antennerna. Om nu matandet endast be- 

 rodde på reflexrörelser, borde en myia 

 med fylld kräfva mata hvarje larv den träf- 

 fade på och hvarje kamrat som både der- 

 om. Så är dock ingalunda alltid fallet, och 

 derför kan matandet svårligen vara endast 

 en reflexverksamhet. 



AVasmann påpekar vidare, att de skal- 

 baggar, hvilka såsom gäster lefva hos my- 

 rorna, genom färg- och ljusreflexer likna 

 sina värdar, då dessa hafva väl utbildade 

 synorgan, men att de deremot öfverens- 

 stämma med värdarne i afseende på be- 

 håring och kroppsytans beskaffenhet, när 

 dessa äro blinda. Denna öfverensstämmel- 

 sei kan enkelt förklaras, om man får anta- 

 ga, att mjTorna ega verkliga syn- och kän- 

 selförnimmelser, men sjTies skäligen öfver- 

 flödig, ifall de endast äro reflexmaskiner. 



Bethe påstår vidare, att myrornas förmå- 

 ga att igenkänna hvarandra endast beror 

 på en kemisk reflex och ej på sinnesför- 



